Справа № 354/512/22 
Провадження № 33/4808/141/23 
Категорія ст. 130 ч. 1 КУпАП   
Головуючий у 1 інстанції Остап`юк  М. В. 
Суддя-доповідач Васильєв 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.
за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката  Лейбюка В.П.,
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Лейбюка В.П. на постанову судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 01 грудня 2022 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,  та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 496 грн  20  коп., 

                                                     в с т а н о в и в:

Судом першої інстанції встановлено, що 19.04.022 приблизно о 18 год 25 хв в с. Микуличин по вул. Грушевського ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія проводився у медичному закладі. Первинний результат огляду склав 1,51% (проміле), при повторному огляді через 20 хв. результат склав 1,43 % (проміле). Тим самим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9А ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 – адвокат Лейбюк В.П. поза межами строку, встановленого законом, оскаржив її законність й обґрунтованість в апеляційному порядку. 
Постановою суду апеляційної інстанції адвокату Лейбюк В.П. було поновлено строк на апеляційне оскарження постанови Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 01 грудня 2022 року. 
В апеляційній скарзі захисник адвокат Лейбюк В.П. стверджує, що ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння не керував, працівники поліції не зупиняли транспорт водія при русі по дорозі і належних та допустимих доказів керування в справі немає. 
На переконання апелянта, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився в медичному закладі із порушенням вимог ст. 266 КУпАП, тобто без будь-яких біологічних аналізів та з порушенням процедури огляду в медичному закладі. Наголошує, що працівники медзакладу не робили жодних аналізів, а висновок лікарів про стан сп`яніння ОСОБА_1 зроблений 19.04.2022 швидше, чим оформлений в травні 2022 акт огляду, який містить дописи інших осіб іншим почерком та вказані інші дати огляду.
Апелянт наголошує, що протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 було складено наперед в с. Микуличин без доведення йому вини та його прав і обов`язків. Суд першої інстанції, на думку апелянта, не звернув увагу на порушення, допущені при складанні протоколу, і долучені до нього матеріали.
Зі слів апелянта, ОСОБА_1 не підписував особисто жодний документ справи. Свідки, зазначені у протоколі, судом не допитувались.
На переконання апелянта, відеоматеріали, долучені до матеріалів провадження, є неналежними доказами. Доводів з цього приводу апелянт не наводить, однак просить суд не брати їх до уваги.  
Стверджує, що поліцейськими при складанні протоколу щодо ОСОБА_1 грубо порушено права та обов`язки особи.
Просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1   та його захисник адвокат Лейбюк В.П. повністю підтримали вимоги апеляційної скарги, просили скасувати постанову суду та закрити провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу  адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи  апеляційної скарги захисника Лейбюка В.П. в інтересах ОСОБА_1 , які підтримали вимоги апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення  має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Апеляційний суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу на те, що судова практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  (справа  «Гурепка проти України»)
При цьому, позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності».
Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.
Зокрема, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право на участь у судовому засіданні, право на захист своїх інтересів за допомогою професійного захисника, право на надання доказів та пояснень щодо висунутого обвинувачення, оскарження судових рішень.  
Апеляційний суд звертає увагу на те, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду («Пономарьов проти України»). 
Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства. 
Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли  за наявності підстав для закриття судом провадження  його не було закрито або  ухвалено незаконним складом суду. 
Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено  сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення  або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад  відповідного правопорушення. 
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне перевірити доводи апеляції щодо незаконності судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з наявністю правових підстав для закриття провадження на підставі ст. 247 КУпАП – за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 .
За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.
Апеляційний суд виходить з того, що відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь, а оцінка доказів, відповідно до приписів ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному, та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доводиться даними, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення.
Зокрема: даними Протоколу про адміністративне серії ААБ №031252 від 19.04.2022, відповідно до якого ОСОБА_1 звинувачується в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння (а.с. 1); даними відеозаписів з нагрудної камери працівника поліції, записаним на CD-R диск (а.с. 8), якими підтверджуються факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та факт проходження останнім огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, результат якого склав 1,51 проміле, та 1,43 проміле відповідно при повторній перевірці; даними рапорту працівника поліції СРПП ВП №1 (м. Яремче) Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Вирстюк Х. від 19.04.2022 (а.с. 2), за змістом якого, 19.04.2022 працівниками поліції було зупинено транспортний засіб «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , в ході спілкування з яким виникла підозра, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння і в зв`язку з чим ОСОБА_1 було запропоновано пройти тест на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу "Драгер" на місці зупинки транспортного засобу, на що він відмовився, однак добровільно погодився пройти освідчення у закладі охорони здоров`я. В результаті проходження медичного огляду встановлено, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння; даними рапорту інспектора ГРПП ВП № 1 (м. Яремче) Івасіва Т.З. від 19.04.2022 про те, що 19.04.2022 о 18.20 год зі служби "102" надійшло повідомлення від громадянина ОСОБА_2 про те, що в с. Микуличин по вул. Грушевського, 119, біля магазину "Норма" зупинився водій на транспортному засобі «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, який мало не в`їхав у стовп, «підрізав» транспортний засіб заявника, водій транспортного засобу вийшов з машини в стані алкогольного сп`яніння. Виїздом ГРПП на місце події встановлено, що водій ОСОБА_1 , 22.11.1977, житель с. Микуличин, керував автомобілем марки «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. На вказаного громадянина було складено адміністративний протокол за ст. 130 КУпАП (а.с. 3); та  іншими даними, що містяться в матеріалах провадження, в їх сукупності.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції в повному обсязі дослідив наявні в матеріалах справи докази та надам їм належну правову оцінку, зокрема: Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4), Висновок КНП "Яремчанської ЦМЛ" щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 5), довідкці ВП № 1 (м. Яремча) про те, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія (а.с. 10), а також долученим захисником Лейбюком В.П. відповіді КНП "Яремчанська центральна міська лікарня" від 26.09.2022 № 418-1 (а.с. 28) та копії Акту № 10 медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, заповненого 19.04.2022 відносно ОСОБА_1 (а.с. 27).
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо критичної оцінки письмових пояснень свідків, з огляду на те, що свідків не було допитано безпосередньо в судовому засіданні. 
Зокрема, зі змісту письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 6, 7) вбачається, що вони нібито були присутні тільки під час проведення водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, який було проведено поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу. 
Разом з тим, зі змісту матеріалів провадження та відеозапису, який долучено до протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки транспортного засобу. 
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що, з урахуванням наявних в матеріалах провадження належних та допустимих доказів, 19.04.2022 ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Вищевказаний висновок повністю підтверджується сукупністю повторно досліджених апеляційним судом доказів під час розгляду справи в апеляційній інстанції. 
Зі змісту апеляційної скарги захисника особи, яка притягається до відповідальності, адвоката Лейбюка В.П. вбачається, що  сторона захисту заперечує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та факт зупинки автомобіля останнього працівниками поліції. Вважають, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що ставиться йому у вину. Відтак, на переконання в діях ОСОБА_1 відсутні склад та подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що доводи невинуватості ОСОБА_1 в інкримінованому адміністративному правопорушенні перевірялись судом першої інстанції під час розгляду справи, їм надано належну правову оцінку та зроблено обґрунтований висновок про наявність достатніх належних та допустимих доказів в матеріалах провадження вини останнього. 
Враховуючи усі встановлені суперечності, під час перегляду справи в апеляційній інстанції судом з метою перевірки доводів апелянта щодо невинуватості ОСОБА_1 у повному обсязі було повторно досліджено докази, які містяться в матеріалах справи, та досліджено відеозаписи, які долучено до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Так, відповідно до  протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №031252 від 19.04.2022, ОСОБА_1 звинувачується в тому, що 19.04.022 приблизно о 18 год 25 хв. в с. Микуличин по вул. Грушевського керував транспортним засобом «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія проводився у медичному закладі. Первинний результат огляду склав 1,51% (проміле), при повторному огляді через 20 хв. результат склав 1,43 % (проміле). Тим самим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9А ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1). 
Апеляційний суд вважає, що обвинувачення, висунуте ОСОБА_1 , є конкретним.
Зміст висунутого обвинувачення було доведено ОСОБА_1   під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, що підтверджується даними матеріалів провадження, в тому числі даними оглянутих відеозаписів, з яких вбачається, що водію ОСОБА_1 працівником поліції було доведено до відома, що за позитивними результатами огляду на стан сп`яніння щодо ОСОБА_1 буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою – поліцейським СРПП ВП №1 (м. Яремче) Надвірнянського РВП капралом поліції Вирстюк Х.Ю., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, підписаний уповноваженою на те особою. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що від підпису протоколу особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, – ОСОБА_1 відмовився, однак поряд надпису «від підпису відмовився» у графах протоколу ОСОБА_1 проставив свої підписи (а.с. 1), що апеляційний суд розцінює як наявність можливості в останнього для ознайомлення зі змістом протоколу, якою ОСОБА_1 розпорядився на власний розсуд. 
З урахуванням наведеного, за змістом протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 було роз`яснено, в тому числі письмово у відповідних графах протоколу про адміністративне правопорушення, його права та обов`язки відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, повідомлено про розгляд справи в Яремчанському міському суді. Зафіксоване у протоколі повністю узгоджується з даними повторно досліджених апеляційним судом доказів, що містяться в матеріалах провадження. 
Крім того, апеляційний суд, оглянувши долучені до матеріалів справи відеозаписи, констатує, ОСОБА_1 під час проведення огляду на стан сп`яніння вільно висловлював свою думку, побажання, ставив вимоги та запитання, з`ясовував все, що його цікавило, на що отримував належну правову реакцію як зі сторони працівників поліції, так і працівників медзакладу. 
Апеляційний суд, враховуючи, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, віднесено до компетенції суду, а працівниками поліції здійснюється лише оформлення матеріалів у справі про адміністративне правопорушення, наголошує, що Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції не містить обов`язкової вимоги щодо залучення захисника під час складання протоколу про адміністративне правопорушення КУпАП на місці зупинки транспортного засобу.
Крім того,  апеляційний суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено 19.04.2022, 28.04.2022 – справу передано на розгляд міського суду (а.с. 12), а 10.08.2022 ОСОБА_1 скористався правом на правову допомогу та уклала відповідний договір з адвокатом Лейбюком В.П. (а.с. 15 – Ордер на надання правничої (правової) допомоги), який надавав юридичний супровід і станом на 01.12.2022 (розгляд справи судом першої інстанції), і під час апеляційного перегляду.    
Працівниками поліції тимчасово вилучено посвідчення водія НОМЕР_2 , що засвідчено особистим підписом ОСОБА_1 (а.с. 1).
У вказаному протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зазначено, що ОСОБА_1 від дачі пояснень відмовився.
Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що право відмовитись давати свідчення щодо себе, закріплене ст. 63 Конституції України, є важливою гарантією захисту від незаконного тиску на особу з метою змусити її своїми показаннями створити підставу для притягнення її до відповідальності. Дотримання права не свідчити проти себе є складовою реалізації права особи на справедливий і публічний розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, закріпленого у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
Проте заборона притягнення до відповідальності особи на підставі її відмови давати пояснення не свідчить про неможливість використання у доказуванні факту мовчання особи в ситуаціях, які чітко вимагають необхідність надання таких пояснень. 
Зокрема, відповідно до практики розгляду справ Європейським судом з прав людини право на мовчання та право не давати свідчення проти себе не є абсолютними правами «не можна сказати, що рішення обвинуваченого мовчати впродовж усього кримінального провадження обов`язково не повинно мати наслідків, коли суд, що розглядає справу, намагатиметься оцінити докази проти нього. Питання, чи порушують статтю 6 негативні висновки, зроблені з мовчання обвинуваченого, має вирішуватися у світлі всіх обставин справи». 
Право особи не давати пояснення не повинно перешкоджати «тому, щоб мовчання обвинуваченого в ситуаціях, які чітко вимагають його пояснення, бралося до уваги при оцінюванні переконливості доказів наведених обвинуваченням (справа «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства»).
Апеляційний суд вважає, що гарантії щодо реалізації права не свідчити проти себе не позбавляють суд можливості враховувати відмову особи, яка обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення від дачі показань, за умови доведеності її вини поза розумним сумнівом на підставі сукупності доказів, досліджених судом.
Відтак, ОСОБА_1 , за обставин, що на переконання апеляційного суду, вимагали пояснень особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, розпорядився своїми процесуальними правами та обов`язками на власний розсуд та виявив бажання не надавати будь-яких письмових пояснень щодо подій 19.04.2022, в тому числі і скарг на дії поліцейських, у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення, обмежившись відмовою. 
В протоколі зазначені свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , однак їх письмові пояснення суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги з огляду на те, що останніх не було допитано безпосередньо в судовому засіданні.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що за приписами ч. 2 ст. 266 КУпАП, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису і лише в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
Судом встановлено, що 19.04.2022 працівниками поліції здійснювалась відеофіксація подій  технічними пристроями. Відеозаписи, що містяться на відеодиску «Verbatim.DVD-R», додано до протоколу та до матеріалів провадження, їм надано належну правову оцінку як судом першої інстанції, так і повторно досліджено під час апеляційного перегляду постанови (а.с. 8). Відтак доводи апелянта з приводу неналежності та недопустимості як доказів долучених до матеріалів провадження відеозаписів є голослівними та необґрунтованими. 
Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , на думку апеляційного суду, містить достатні та переконливі дані, які дозволяють встановити порядок вчинення процесуальних дій, свідчать про обізнаність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про зміст висунутих обвинувачень, наявність реальної можливості організувати ефективний захист своїх інтересів у відповідності до приписів законодавства. 
На переконання апеляційного суду, протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і не містить недоліків, які б свідчили про істотне порушення права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
З огляду на викладене, апеляційним судом не встановлено порушень вимог статей 254, 255, 256 КУпАП.
Крім того, апелянт в доводах апеляційної скарги, мотивуючи тим, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про рух транспортного засобу, стверджує, що ОСОБА_1 19.04.2022 не керував транспортним засобом, автомобіль був припаркований на узбіччі, а працівники поліції фактично безпідставно змусили ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння. 
В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник адвокат Лейбюк В.П. підтримав вищевказані доводи та вказував на необхідність закриття провадження у справі. 
Перевіряючи такі доводи апелянта апеляційний суд звертає увагу на те, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів. 
Апеляційний суд неодноразово наголошує, що таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. 
Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляд  у відповідності до п. 2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
З урахуванням приписів ст. 251 КУпАП, за яким відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи, долучені інспекторами патрульної поліції. Зі змісту відеозаписів вбачається, що рух транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 і безпосередню його зупинку працівниками поліції на відео носіях не зафіксовано.
Однак, усі наявні в матеріалах провадження належні та допустимі докази суд досліджує в їх сукупності.
Так, згідно даних Рапорту (а.с. 3), 19.04.2022 о 18.20 год зі служби "102" надійшло повідомлення від громадянина ОСОБА_2 про те, що в с. Микуличин, по вул. Грушевського, 119, біля магазину "Норма" зупинився водій на транспортному засобі «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, який мало не в`їхав у стовп, « підрізав» транспортний засіб заявника, водій транспортного засобу вийшов з машини в стані алкогольного сп`яніння. Виїздом ГРПП на місце події встановлено, що водій ОСОБА_1 , 22.11.1977, житель с. Микуличин, керував автомобілем марки «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. На вказаного громадянина було складено адміністративний протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Відтак, встановлено, що працівники поліції приїхали на місце події, де стояв припаркований транспортний засіб ОСОБА_1 , в зв`язку з тим, що  на лінію «102»  поступило повідомлення від громадянина ОСОБА_2 про те, що 19.04.2022 особа з ознаками алкогольного сп`яніння керувала указаним автомобілем «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 , та мало не в`їхала у стовп та «підрізала» заявника.
Оглянутими відеозаписами підтверджується, що на місці подій ОСОБА_1 заперечував факт керування ним транспортним засобом, стверджуючи, що автомобіль був припаркований та не здійснював руху. Аналогічної позиції щодо не керування транспортним засобом ОСОБА_1 дотримувався і під час спілкування з медпрацівниками під час огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. 
Однак, апеляційним судом детально досліджено долучені до матеріалів провадження відеозаписи та встановлено, що на відеофайлі «…121_0005.mp4» ОСОБА_1 ствердив факт вживання алкогольних напоїв, а саме: «Я стояв і відкрив бутилку пива. Я нікуди не їхав». Згодом, ОСОБА_1 заперечує факт вживання пива та стверджує, що пив валеріану. Далі на 07:05 хв. цього ж відеозапису, в контексті розмови працівник медзакладу перепитує ОСОБА_1 : «А як ви пили валеріану і їхали за кермом?», на що ОСОБА_1 , не заперечуючи факту керування транспортним засобом, ствердно відповідає: «Бо тому, що треба було заспокоїтися, бо тому, що колега мені подзвонив з Донецька. П`ять таблеток я вжив…».
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 також стверджував, що не керував транспортним засобом, а ремонтував автомобіль, який був припаркований на узбіччі. 
Апеляційний суд вважає безпідставними доводи стосовно того, що  ОСОБА_1 не може бути суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки не керував транспортним засобом, оскільки вищевказані доводи повністю спростовуються сукупністю досліджених доказів. 
Апеляційний суд також звертає увагу на те, що під керуванням транспортним засобом необхідно розуміти умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху – для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.(ВС/ККС № 751/11193/16 від 20.06.2019). 
Таким чином, дії спрямовані на використання транспортного засобу з метою його цільового призначення (включення запалення транспортного засобу, заведення двигуна автомобіля та інше ) необхідно вважати такими, що безпосередньо пов`язані із керуванням транспортним засобом. 
Апеляційний суд повторно звертає увагу на те, що суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи, з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення, і така оцінка доказів, відповідно до приписів ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному, та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Даних, які б свідчили про існування будь-якого іншого водія транспортного засобу «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 , який би здійснював керування 19.04.2022 указаним автомобілем в матеріалах справи немає. Більше того, особисто ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції не надавав пояснень з приводу того, що його автомобілем керувала будь-яка інша особа. Належних та допустимих даних з приводу того, що указаним транспортним засобом керував не ОСОБА_1 суду не представлено. Правових підстав ставити під сумнів інформацію, зафіксовану в офіційних джерелах (дані рапортів щодо дзвінка на лінію «102» щодо керування транспортним засобом «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 , особою, яка перебуває в стані з ознаками алкогольного сп`яніння, дані рапортів, що повністю узгоджуються з даними протоколу про адміністративне правопорушення та даними оглянутих відеозаписів, тощо) у апеляційного суду немає.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що дані відеозапису, який долучений до матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення, місце зупинки транспортного засобу та розташування, наявність працівників тероборони та працівників поліції, які стверджували факт керування водієм транспортним засобом та порушення ним правил дорожнього руху, перебування правопорушника за кермом транспортного засобу та інші обставини, свідчать про те, що вказаним відеозаписом зафіксовані події, які відбувались безпосередньо після зупинки транспортного засобу водієм ОСОБА_1 . 
З урахуванням наведеного, апеляційний суд, керуючись законом та правосвідомістю, за результатами всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (в т.ч. даних протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , даних рапортів працівників поліції щодо повідомлення на лінію «102» щодо водія транспортного засобу «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 , процесуальної поведінки ОСОБА_1 , що зафіксовано на відеозаписах, ін.. даних) вважає, що 19.04.022 с. Микуличин по вул. Грушевського саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані з ознаками алкогольного сп`яніння. 
Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта з приводу того, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведено в медичному закладі із порушенням вимог ст. 266 КУпАП з огляду на наступне.
За приписами ст. 266 КУпАП, у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що висновок лікаря медичного закладу, яким встановлено, що водій транспортного засобу перебуває у стані сп`яніння є доказом, який повинен бути оформлений у встановленому законом порядку та може бути визнаний недопустимим за наявності певних правових підстав.
Зокрема, висновок лікаря про перебування обстежуваної особи у стані сп`яніння може бути визнаний недопустимим доказом, якщо судом буде встановлено, що він отриманий внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. 
Висновок лікаря може бути  визнаний недопустимим доказом, коли судом буде встановлено, що він був зроблений у порушення встановленого законом порядку або лікарем медичного закладу, який не мав права проводити такий огляд і не мав належних повноважень.   
Судом встановлено, що 19.04.2022 ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager» на місці зупинки транспортного засобу, однак висловив добровільну згоду на проходження такого огляду в медичному закладі, після чого ОСОБА_1 , у відповідності до приписів ст. 266 КУпАП, було доставлено в КНП «Яремчанська ЦМЛ» – в заклад охорони здоров`я, якому надано право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції. 
За даними Висновку КНП «Яремчанської ЦМЛ» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного   19.04.2022 о 20 год. 45 хв., вбачається, що за результатами огляду встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проведено о 20 год 05 хв. Обстежувана особа – ОСОБА_1 при ознайомленні з результатами огляду власноручно вказав, що не згідний з результатами, ствердивши незгоду власноручним підписом у відповідній графі Висновку (а.с. 5).
Згідно даних копії Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 19.04.2022, долучений до матеріалів провадження захисником ОСОБА_1 адвокатом Лейбюком В.П., підтверджено факт огляду ОСОБА_1 в медзакладі, проведеного своєчасно о 20 год 05 хв., результати якого склали 1,51 % (проміле), та повторного, проведеного о 20 год. 40 хв., – 1,43 % (проміле). 
За змістом Акту встановлено, що від здачі крові на алкоголь ОСОБА_1 , відмовився (а.с. 27), а на оглянутих відеозаписах не вбачається, що останній висловлював бажання пройти будь-які інші додаткові обстеження, шляхом здачі біоматеріалу (крові, сечі). Крім того, не зазначив ОСОБА_1 будь-яких заперечень, чи скарг на дії як працівників поліції, так і працівників медзакладу, відмовившись від надання письмових пояснень, в тому числі і до протоколу про адміністративне правопорушення та медичного Висновку. Відтак доводи апелянта, щодо неналежності огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки такий проводився без будь-яких біологічних аналізів, з порушенням процедури огляду в медичному закладі, є голослівними та спростовується даними, що містяться в матеріалах справи.
Апеляційний суд констатує, що на відеозаписах, долучених до матеріалів провадження, зафіксовано добровільну згоду ОСОБА_1 на проходження відповідного огляду на визначення стану сп`яніння у вищевказаному медичному закладі. 
Однак, вбачається, що процесуальна поведінка ОСОБА_1 значною мірою не відповідала обстановці. Так, погодившись на огляд ОСОБА_1 фактично уникав його проходження, зокрема: неналежним чином виконував вказівки медпрацівника під час проходження огляду, імітував згоду на проходження огляду, однак фактично вдавав неможливість продути алкотестер, тому продував у муштук газоаналізатора кілька разів, стверджував, що закриває очі під час відповідних медичних маніпуляцій в ході огляду, однак тримав очі відкритими, мотивував неможливість належного проходження огляду наслідками вакцинації від ковіду, поганим самопочуттям, обумовленим воєнними діями в державі та поганим сном, тощо. 
При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що і працівники поліції, і працівники медустанови, не заважаючи на поведінку ОСОБА_1 , яка не відповідала обстановці (підвищував голос, поводився агресивно, не виконував вказівки щодо процедури огляду, тощо) дотримувались посадових інструкцій та приписів законодавства, поводили себе толерантно по відношенню до ОСОБА_1 , спілкувались з ним у відповідності до правил та норм професійної етики.
Відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити та підтвердити обставини не лише вчиненого правопорушення, а й встановити логічну послідовність даних, що містяться в матеріалах провадження в їх сукупності (в т.ч. письмових пояснень свідків, даних рапортів та матеріалів, складених медустановою за результатами огляду ОСОБА_1 , інших даних, зафіксованих на технічні носії патрульними поліцейськими), детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку ОСОБА_1 при фіксації обставин подій патрульними поліцейськими та проходженні ним огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у медичному закладі.
Крім того, за даними оглянутого відеозапису «…340_0006.MP4», працівник медзакладу озвучив ОСОБА_1 позитивний результат огляду (продування газоаналізатора «Драгер»), що склав 1,51 %, та перепитав останнього, чи бачить він результат, на що ОСОБА_1 ствердно відповів: «Так».
Апеляційний суд вважає, що огляд ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння у медичному закладі  КНП «Яремчанська ЦМЛ» проведено у відповідності до вимог Інструкції, Висновок медзакладу містить необхідні дані щодо особи, стосовно якої проводився огляд. 
Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що при проведення огляду на стан сп`яніння лікар медичного закладу самостійно вирішує які саме засоби та методи ним будуть використані  та вирішує питання щодо достатності отриманих даних для висновку про те, що водій транспортного засобу перебуває у стані сп`яніння. 
Апеляційний суд позбавлений можливості перевірити доводи про те, що отримані лікарем дані не дозволяли йому прийти до висновку про перебування водія транспортного засобу у стані сп`яніння, оскільки вирішення цього питання потребує наявності спеціальних знань.  
Апеляційний суд звертає увагу на те, що лікар медичного закладу володіє відповідними знаннями, які носять спеціальний характер та досвідом, які  дозволяють за допомогою передбачених методів провести медичне дослідження та отримати достатню інформацію, яка  дозволяє прийти до висновку стосовно стану сп`яніння водія транспортного засобу. 
Доводи апелянта з приводу неналежності оформлення працівниками медичного закладу за результатами огляду ОСОБА_1 документарних даних (Висновку, Акту та ін..) не знайшли свого підтвердження з огляду на те, що наявність у вказаних документах заповнених відповідних граф різними почерками вповноважених на те фахівців не свідчить ані про службове підроблення, ані про будь-яке фальшування чи недійсність результатів проведеного огляду, тощо. Дані, надані медичним закладом за результатами проведеного огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, які підтверджують факт перебування 19.04.2022 останнього в стані алкогольного сп`яніння, є офіційними результатами огляду спеціалізованого медичного закладу, засвідчені підписами відповідних вповноважених на те осіб. 
Апеляційний суд вважає, що вищевказаний висновок зроблений лікарем в межах наданих повноважень, відповідає вимогам Інструкції, містить необхідні дані, щодо особи, стосовно якої проводився медичний огляд, часу та місця його проведення.  
У даному висновку лікаря було зафіксовано факт ознайомлення ОСОБА_1 із результатом огляду, про що свідчить власноручний підпис правопорушника. 
Апеляційний суд, враховуючи встановлені фактичні обставини адміністративного провадження щодо ОСОБА_1 , в тому числі оглянувши долучені до матеріалів провадження відеозаписи, вважає, що працівники поліції мали достатні правові підстави для пропозиції особі, яка керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, пройти огляд на стан сп`яніння у визначеному законом порядку. Водій ОСОБА_1 , в свою чергу, скористався гарантованим йому правом та відмовився від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, погодившись пройти відповідний огляд у спеціалізованому медичному закладі.
Апеляційний суд вважає поза розумним сумнівом доведеним те, що 19.04.022 приблизно о 18 год 25 хв в с. Микуличин по вул. Грушевського водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія проводився у відповідності до приписів законодавства та відповідних інструкцій у спеціалізованому медичному закладі – КНП «Яремчанська ЦМЛ». За результатами проведеного огляду підтверджено факт перебування водія ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, оскільки первинний результат огляду склав 1,51% (проміле), а повторний, проведений через 20 хв., склав 1,43 % (проміле), що значно перевищує гранично допустиму норму вмісту алкоголю. Такі дії водія ОСОБА_1 свідчать про порушення останнім вимог п. 2.9а ПДР, та містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до Акту медичного огляду заключний діагноз заповнюється лікарем–наркологом вже після складання висновку та діагнозу за результатами огляду у разі проведення лабораторної діагностики з метою уточнення наявних речовин впливу( п.п.21-25) 
  Апеляційний суд звертає увагу на те, що висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння (п.20 ) складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.
Таким чином, висновок щодо результатів медичного огляду водія транспортного засобу складається лікарем медичного закладу безпосередньо після  проведення такого огляду. 
Апеляційний суд звертає увагу на те,що складання саме цього висновку лікаря медичного закладу передбачено  ч.4 ст.266 КУпАП , якою встановлено, що огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. 
Відповідно до вимог ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Таким чином, судом не встановлено даних, які свідчать про неправомірність огляду, який було проведено відповідно до  вимог ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.
Перевіривши сукупність наявних в матеріалах провадження належних та допустимих доказів по справі, апеляційний суд вважає поза всяким розумним сумнівом доведеним факт керування 19.04.2022 ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а відтак і наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст. 23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами, оскільки при накладенні стягнення  судом першої інстанції було вірно враховано характер вчиненого правопорушення та відомості про особу правопорушника. Апеляційним судом не встановлено пом`якшуючих обставин та обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 .
З огляду на наведене  підстав для скасування законної та обґрунтованої постанови суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст. 294 КУпАП  апеляційний суд 

                                                  п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Лейбюка В.П. залишити без задоволення.
Постанову судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 01 грудня 2022 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду                                                                          О.П. Васильєв