ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

28 березня 2023 року 	м.Суми	

Справа №591/6448/22 
Номер провадження 22-ц/816/281/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Собини О. І. 
з участю секретаря судового засідання -Кияненко Н.М., 
учасники справи:
скаржник – Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб,
суб`єкт оскарження – Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), 
боржник – Державна судова адміністрація України,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в режимі відеоконференції у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 03 січня 2023 року про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження  
у складі судді Ніколаєнко О.О., постановлену у м. Суми, повний текст якої складено 10 січня 2023 року, 
                                                                   
                                                 в с т а н о в и в:

13 грудня 2022 року ПАТ «ФІДОБАНК» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звернулося до суду із скаргою на дії (бездіяльність) органу державної виконавчої служби, в якій  просило:
- визнати протиправною та скасувати постанову Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 17 травня 2019 року про відкриття виконавчого провадження № 59135190;
- зобов`язати Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) невідкладно повернути без прийняття до виконання виконавчий документ – виконавчий лист № 591/6960/16-ц, виданий 14.06.2017 року Зарічним районним судом м. Суми, на підставі пунктів 2, 4, 11 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».
Свої вимоги мотивувало тим, що 17 травня 2019 року Шевченківським ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 59135190 з примусового виконання виконавчого листа № 591/6960/16-ц, виданого 14 червня 2017 року Зарічним районним судом м. Суми, про стягнення з уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк» Коваленко О.В. на користь держави судового збору. Постановою Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року рішення у справі № 591/6960/16-ц було скасоване, а провадження – закрите.
Вважало, що боржником у даному виконавчому провадженні повинен бути саме банк, який ліквідується, а не уповноважена особа Фонду. Вказувало, що у державного виконавця не було правових підстав для відкриття виконавчого провадження, оскільки були передбачені п. п. 4, 11 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» підстави для повернення виконавчого документа, так як стягувачем у виконавчому проваджені є держаний орган – ДСА України, для якого передбачений строк пред?явлення виконавчого листа до виконання 3 місяці. Цей строк закінчився 07 вересня 2017 року, а постанову про відкриття виконавчого провадження винесено 17 травня 2019 року, тобто виконавче провадження відкрите з порушенням п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 03 січня 2023 року скаргу ПАТ «ФІДОБАНК» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задоволено частково.
Визнано протиправною та скасовано постанову Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 17 травня 2019 року про відкриття виконавчого провадження № 59135190.
У задоволенні скарги в частині зобов?язання невідкладно повернути без прийняття виконавчий лист № 591/6960/19-ц, виданий Зарічним районним судом м. Суми на підставі пунктів 2,4,11 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» відмовлено у зв?язку з необґрунтованістю.
В апеляційній скарзі Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне встановлення обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні скарги у повному обсязі. 
Вказує, що про прийняття постанови Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року про скасування рішення Зарічного районного суду м. Суми у справі № 591/6960/19-ц, на виконання якого видавався виконавчий лист та було відкрите виконавче провадження № 59135190, відділу ДВС стало відомо 22 грудня 2022 року із заяви Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, після чого винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 23 грудня 2022 року. 
Доводить, що постанова про відкриття виконавчого провадження № 59135190 від 17 травня 2019 року була винесена відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки строк пред`явлення виконавчого документа до виконання становив до 09 травня 2019 року, а заява про відкриття виконавчого провадження надіслана Державною судовою адміністрацією 29 березня 2019 року.    
У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «Фідобанк» просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду залишити без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ПАТ «Фідобанк» - Заплішної О.Д., яка заперечувала проти скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено, що 14 червня 2017 року Зарічним районним судом м. Суми на підставі рішення від 25 квітня 2017 року у справі № 591/6960/16-ц було видано виконавчий лист про стягнення з уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк» Коваленко О.В. на користь держави судового збору в сумі 551,20 грн. Стягувачем у цьому виконавчому провадженні зазначено Державну судову адміністрацію України, боржником – уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк» Коваленко О.В. (а.с. 43 зв.-44).
Як вбачається з відміток державного виконавця на виконавчому листі, виконавчий лист 26 вересня 2017 року був повернутий державним виконавцем Шевченківського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві стягувачу без прийняття його до виконання у зв`язку із пред`явленням його не за місцем виконання на підставі п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». 12 січня 2018 року Зарічним районним судом м. Суми було направлено до Печерського районного ВДВС м. Київ виконавчий лист. Повідомленням державного виконавця цього відділу від 23 січня 2018 року виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».
01 березня 2018 року  Зарічний районний суд м. Суми направив до Шевченківського районного ВДВС м. Київ виконавчий лист. 17 квітня 2018 року виконавчий лист був повернутий стягувачу на підставі п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».
29 жовтня 2018 року виконавчий лист був знову повернутий стягувачу Голосіївським районним відділом ДВС м. Києва на підставі п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», про що свідчить відмітка на виконавчому листі (а.с. 44).
29 березня 2019 року ДСА України звернулась до відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у м. Києві із заявою про стягнення судового збору за виконавчим листом № 591/6960/16-ц (а.с. 43).
Постановою від 17 травня 2019 року державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було відкрите виконавче провадження ВП № 59135190 (а.с. 45).
Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року скасовані прийняті Зарічним районним судом м. Суми та Апеляційним судом Сумської області судові рішення у справі № 591/6960/16-ц та закрито провадження у справі (а.с. 48-49).
Постановою державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 23 грудня 2022 року закінчене виконавче провадження ВП № 59135190 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв?язку зі скасуванням рішення, на підставі якого видано виконавчий документ (а.с. 50-51).
Відповідно до ст. 447 ЦПК України, ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно з ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Частково задовольняючи скаргу ПАТ «ФІДОБАНК», суд першої інстанції виходив з того, що у державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не було передбачених законом підстав для відкриття виконавчого провадження від 17 травня 2019 року з примусового виконання виконавчого листа № 591/6960/16-ц про стягнення з уповноваженої особи Фонду судового збору, оскільки станом на момент звернення ДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження строк пред?явлення листа до виконання був пропущений стягувачем та судом не поновлявся, що було підставою для повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». 
Такі висновки суду першої інстанції відповідають матеріалам справи та вимогам закону.
Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
Згідно ч. 4 ст. 12 вказаного закону у редакції, яка діяла на час видачі виконавчого листа, строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.
У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.
Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.
Відповідно до ч. ч. 4-6 ст. 12 Закону у редакції, яка є чинною з 03.10.2017 строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.
У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника – з дня закінчення строку дії відповідної заборони.
Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Згідно з пунктом 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.
Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Як вбачається з матеріалів справи та наданої суду копії виконавчого провадження № 59135190 з примусового виконання виконавчого листа № 591/6960/16-ц, виданого Зарічним районним судом м. Суми, про стягнення з уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк» Коваленко О.В. на користь держави судового збору у сумі 551,20 грн, цей виконавчий лист неодноразово пред`являвся до виконання та повертався державним виконавцем з підстав подання його не за місцем виконання або підвідомчістю. 
У порядку ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строк пред`явлення виконавчого листа до виконання переривався та встановлювався новий, який обчислювався з дня повернення виконавчого листа стягувачу та становив 3 місяці.
Зокрема, після повернення 26 вересня 2017 року виконавчого листа стягувачу передбачений Законом строк його пред`явлення становив до 27 вересня 2017 року, однак заява про примусове виконання була подана 12 січня 2018 року, тобто з пропущенням строку. 
29 жовтня 2018 року виконавчий лист був повернутий стягувачу, а тому новий строк його пред`явлення становив до 30 січня 2019 року. 
ДСА України звернулась до відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у м. Києві із заявою про стягнення судового збору за виконавчим листом 29 березня 2019 року, тобто з пропуском визначеного законом строку пред?явлення його до виконання.
Із досліджених судом першої інстанції матеріалів цивільної справи № 591/6960/16-ц встановлено, що стягувач – Державна судова адміністрація України  не звертався до суду із заявою про поновлення пропущеного строку пред?явлення виконавчого листа до виконання. Направивши 29 березня 2019 року виконавчий лист на виконання, стягувач пропустив визначений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідний відділ ДВС безпідставно виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 59135190 від 17 травня 2019 року.    
Доводи апеляційної скарги про визначений строк пред`явлення до виконання виконавчого листа № 591/6960/16-ц до 09 травня 2019 року з посиланням на відомості Автоматизованої системи виконавчого провадження та дотримання стягувачем строку пред`явлення до виконання не підтверджено будь-якими доказами та спростовуються відмітками державного виконавця у виконавчому листі про повернення виконавчого документа 26 вересня 2017 року, 17 квітня 2018 року, 29 жовтня 2018 року.
Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу про невиконання рішення суду в повному обсязі, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження. 
Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та постановив ухвалу з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду – без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367 - 369, п.1 ч. 1 ст. 374,  ст. 375, ст. ст. 381- 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд   

                                                     п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) залишити без задоволення, а ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 03 січня 2023 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий -  	О. Ю. Кононенко	

Судді:                                                                                        В. І. Криворотенко 

                                                                                                   О. І. Собина