ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 року 
м. Київ

справа № 340/5309/20
адміністративне провадження № К/9901/32297/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Губської О. А.,
суддів: Білак М. В., Калашнікової О.В.,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонгального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про визнання протиправними дій, бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою Південно-Східного міжрегіонгального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2021 року, прийняту у складі колегії суддів: Малиш Н.І. (головуючий), Баранник Н.П., Щербака А.А.,
І. Суть спору:
1.  ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до Південно-Східного міжрегіонгального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), в якому просила:
1.1. визнати протиправними дії Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.    Дніпро), що полягають у порушені порядку розгляду та безпідставному поверненні заяви про виплату винагороди від 27.08.2020 за виконавчим провадженням №60459691 у сумі 17    026,45 грн;
1.2. визнати протиправною бездіяльність Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.    Дніпро), що полягає у невидачі наказу про виплату винагороди ОСОБА_1 за виконавчим провадженням №60459691 у сумі  17 026,45 грн;
1.3. зобов`язати Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.    Дніпро) видати наказ про виплату винагороди ОСОБА_1 за виконавчим провадженням №60459691 у сумі 17 026,45 грн;
1.4. зобов`язати Південно-Східного міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) нарахувати та виплатити винагороду ОСОБА_1 за виконавчим провадженням №60459691 у сумі 17 026,45 грн.
2. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що у період з 12.06.2018 по 26.07.2019 працювала на посаді державного виконавця Фортечного відділу ДВС м.    Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області та у період з 26.07.2019 по 01.09.2020    на посаді старшого державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.    Дніпро). Позивач вказує, що з 31.10.2019 у неї на виконанні перебувало виконавче провадження №60459691, яке 31.01.2020 закінчено згідно з п.9 ст.39 Закону України    «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням. За даним виконавчим провадженням перераховано на користь стягувача 851    322,74 грн та перераховано до Державного бюджету виконавчий збір у сумі 85    132,27 грн і витрати, пов`язані з організацією і проведенням виконавчих дій, на рахунок Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) в сумі 300,17 грн. Позивачем повідомлено, що до дисциплінарної відповідальності у зв`язку зі здійсненням виконавчого провадження, за яким подано заяву про виплату винагороди, не притягувалась; дії (рішення) чи бездіяльність не визнавалися неправомірними у судовому порядку, керівником або вищестоящим органом. Позивач зазначила, що 27.08.2020 нею, старшим державним виконавцем Фортечного відділу державної виконавчої служби у м.    Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.    Дніпро), надіслано заяву №77766 від 27.08.2020 про виплату винагороди за виконавчим провадженням №60459691, яка згідно з книгою обліку вихідної кореспонденції Фортечного відділу державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.    Дніпро) отримана управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.    Дніпро) 28.08.2020. Позивач зауважує, що у період з вересня по жовтень 2020 року неодноразово зверталася до Фортечного ВДВС у м.    Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.    Дніпро), з метою отримання інформації щодо розгляду вищевказаної заяви, але зі слів посадових осіб, відповідь на адресу відділу не надходила. 13.11.2020 позивачем отримано лист №96075/11-33 від 10.11.2020 Фортечного відділу державної виконавчої служби у м.    Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління (м.    Дніпро), яким повідомлено, що 07.09.2020 Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.    Дніпро) заяву №77766 від 27.08.2020 про виплату винагороди за виконавчим провадженням №60459691 повернуто до відділу на доопрацювання, оскільки вони не відповідають вимогам Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця, затвердженого    постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 р. №643, наказу Міністерства юстиції України від 05.02.2020 р. №389/5 та Автоматизованої системи виконавчого провадження. Позивач зазначає, що Управлінням забезпечення примусового виконання покарань у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.    Дніпро) пропущено строк розгляду заяви про виплату винагороди. Також, на думку позивача, лист не містить жодної конкретної підстави щодо відмови у задоволенні заяви про виплату винагороди, натомість зазначено загальні положення, які є оціночними та можуть слугувати об`єктивними підставами повернення заяви на доопрацювання. Позивач вказує, що на її адресу не надійшло відповіді від Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.    Дніпро) та Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.    Дніпро).
3. Відповідачі позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні.        
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
4. ОСОБА_1 з 12.06.2018 працювала державним виконавцем та старшим державним виконавцем Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, а з 28.12.2019 старшим державним виконавцем Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.    Дніпро). Наказом Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.    Дніпро) від 28.08.2020 №2585-к    «Про звільнення ОСОБА_1 » ОСОБА_1 звільнена з посади старшого державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.    Дніпро) за взаємною домовленістю сторін із суб`єктом призначення, відповідно до частини другої статті 86 Закону України    «Про державну службу», 01 вересня 2020 року з припиненням державної служби.
5. 27.08.2020 старшим державним виконавцем Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.    Дніпро) ОСОБА_1. на ім`я начальника Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.    Дніпро) складено заяву про виплату винагороди, яка 27.08.2020 погоджена начальником Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.    Дніпро) Федотовим С. Заява стосувалася виплати старшому державному виконавцю ОСОБА_1 винагороди у розмірі 17    026,45 грн у зв`язку із забезпеченням нею повного фактичного виконання виконавчого документа майнового характеру у виконавчому провадженні №60459691.
6. Начальником Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.    Дніпро) Федотовим С. підготовлено подання від 27.08.2020 №77766/19.11-33.
7. Листом від 07.09.2020 №345/13-02 Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.    Дніпро) направлено до Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.    Дніпро) заяву про виплату винагороди та подання про виплату винагороди за вихідним №77766/19.11-33 від 27.08.2020 для приведення у відповідність до вимог Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця, затвердженого    постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 р. №643    та наказу Міністерства юстиції України від 05.02.2020 р. №389/5 та Автоматизованої системи виконавчого провадження. У листі зазначено, що за результатами проведеного аналізу поданої заяви виявлено допуск помилок таких як: супровідний лист до заяви та/або подання виготовлені не на бланках, що встановлені наказом Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.    Дніпро) від 20.05.2020 №330/7    «Про затвердження Інструкції з діловодства в Південно-Східному міжрегіональному управлінні Міністерства юстиції (м.    Дніпро)»; в заяві відсутній перелік виконавчих дій та дати їх проведення; в заяві та поданні допущено нерозривний пробіл, який відображається всередині рядка, як звичайний пробіл, але не дозволяє програмам відображенні і друку розірвати в цьому місці рядок, а саме: між географічних скорочень (м.    Дніпро    - пишеться в одному рядку).
8. 23.10.2020 ОСОБА_1 звернулася до начальника Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.    Дніпро), начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.    Дніпро), начальника Фортечного відділу державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.    Дніпро) із заявою про надання інформації щодо розгляду заяви №77766 від 27.08.2020 про виплату винагороди за виконавчим провадженням №60459691.
9. Листом №Б-532/02; Б-3898-04 від 09.11.2020 Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ОСОБА_1 повідомлено, що за результатом розгляду заяви від 27.08.2020 та подання начальника відділу Федотова Сергія Валерійовича 27.08.2020 встановлено, що вищевказана заява та подання начальника не відповідають вимогам п.6 Порядку виплати винагород державним виконавцям, затвердженого    постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 р. №643    та наказу Міністерства юстиції України від 05.02.2020 р. №389/5 та Автоматизованої системи виконавчого провадження, у зв`язку з чим 07.09.2020 повернуто до відділу для доопрацювання. Окрім того, зазначений вище документ поданий з порушенням вимог Інструкції з документування управлінської інформації в електронній формі та організації роботи з електронними документами в діловодстві, електронного міжвідомчого обміну, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.2019 №3101/05.
10. Окрім того, 10.11.2020 ОСОБА_1 звернулася до начальника Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із заявою про ознайомлення з результатом розгляду заяви №77766 від 27.08.2020 про виплату винагороди за виконавчим провадженням №60459691, а також надання інформації щодо дати отримання вищезазначеної заяви начальником Управління примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.    Дніпро).
11. Листом №96075/11-33 від 10.11.2020 Фортечний відділ державної виконавчої служби у місті Кіровограді Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) повідомив ОСОБА_1 , що заява №77766 від 27.08.2020 про виплату винагороди та подання начальника відділу від 27.08.2020  за реальне та фактичне виконання виконавчого листа №433/05.19 виданого 02.10.2019 Львівським апеляційним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь Південного підприємства    «ОККО    Бізнес Контракт»    заборгованості в сумі 851 322,74 грн. направлено 28.08.2020 на адресу Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). 07.09.2020 Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.    Дніпро) вищевказані заяву та подання начальника повернуто до відділу на доопрацювання, оскільки вони не відповідають вимогам Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця, затвердженого    постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 року №643    та наказу Міністерства юстиції України від 05.02.2020 №389/5 та Автоматизованої системи виконавчого провадження.
12. Позивач, не погоджуючись із відмовою відповідача, оформленою листом від 07.09.2020 та невчинення відповідачами дій у відповідності до норм чинного законодавства, звернулася до суду з цим позовом.
ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
13. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
14. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені у заяві про виплату винагороди виконавчі дії не відповідали критеріям повноти та своєчасності вчинених виконавчих дій, а тому на час розгляду заяви старшого державного виконавця ОСОБА_1. про виплату винагороди від 27.08.2020 в Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.    Дніпро) не було достатніх та обґрунтованих підстав для виплати винагороди, а тому відповідна заява повернута за наявності правових підстав..
15. 28 липня 2021 року постановою Третього апеляційного адміністративного суду рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року скасовано та прийнято у справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково. 
15.1. Визнано протиправними дії Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), що полягають у порушені порядку розгляду та поверненні заяви про виплату винагороди від 27.08.2020 за виконавчим провадженням №60459691.
15.2. Зобов`язано Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату винагороди від 27.08.2020 за виконавчим провадженням №60459691, у відповідності до норм визначених Порядком виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця, затвердженим    постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 року №643.
15.3. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
16. Задовольняючи позов частково, суд апеляційної інстанції виходив з того, що     розгляд заяви та її повернення відбулось із порушенням Порядку №643.
16.1. Разом з тим, судом зазначено, що позовні вимоги щодо зобов`язання нарахувати та виплатити винагороду та прийняти наказ про виплату винагороди є передчасними, оскільки прийняття такого є    дискреційними повноваженнями Південно-Східного міжрегіонгального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), крім того, останній не приймав будь-якого рішення про відмову у проведенні такої виплати. Лист Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 07.09.2020 не є рішенням суб`єкта владних повноважень.
IV. Провадження в суді касаційної інстанції 
17. Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, Південно-Східне міжрегіонгальне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) звернулося із касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просило скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року.
18. Нормативними підставами для касаційного оскарження судових рішень в цій справі відповідач зазначив пункт 3 частини четвертої    статті 328 КАС України. 
19. Обґрунтовуючи касаційну скаргу, відповідач зазначає, що висновок Верховного Суду щодо питання застосування Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2016 р. № 643 під час розгляду заяви державного виконавця про виплату винагороди, а саме в частині строків розгляду заяви державного виконавця про виплату винагороди та підстав відмови у погодженні заяви державного виконавця про виплату винагороди відсутній.
20. Скаржник наголосив, що однією із підстав отримання державним виконавцем винагороди є фактичне виконання рішення суду в повному обсязі або частково в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Лише із повного переліку виконавчих дій та зазначення строків їх проведення вбачається про те, що державний виконавець дотримався однієї із підстав, яка надає право на отримання винагороди, тобто виконав рішення саме в порядку встановленому Законом України «Про виконавче провадження», оскільки норми вказаного Закону передбачають заходи примусового виконання рішень, що полягають у вчиненні виконавчих дій, в тому числі у визначенні Законом строки; засади виконавчого провадження, тобто здійснення виконавчого провадження з дотриманням, окрім іншого, законності, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, розумності строків виконавчого провадження, співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями (ст.2 Закону України «Про виконавче провадження»). У разі достатності та обґрунтованості підстав для виплати винагороди заяву про виплату винагороди державному виконавцю погоджує як безпосередній начальник так і начальник управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіонального управління Мінюсту, який також погоджує подання начальника відділу про виплату винагороди (абзац 1 пункт 9, абзац 1 пункту 12, абзац 1 пункту 13 Порядку). За відсутності підстав для виплати винагороди заява про виплату винагороди та/або подання про виплату винагороди протягом трьох робочих днів з дати їх надходження повертаються державному виконавцю та/або керівнику органу державної виконавчої служби з обґрунтуванням підстав відмови (абзац 3 пунтку 13 Порядку).
21. Відповідач також вказав, що під час розгляду начальником Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області заяви старшого державного виконавця ОСОБА_1., здійснено перевірку наявності підстав для виплати винагороди (зокрема фактичного виконання рішення в порядку встановленому Законом України «Про виконавче провадження») за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження, в результаті чого виявлено, що не всі виконавчі дії й відповідно строки їх вчинення зазначені у заяві ОСОБА_1 про виплату винагороди від 27.08.2020. Окрім того виявлено розбіжності із датами виконавчих дій, які частково зазначені у заяві, із датами виконавчих дій, які зазначені в автоматизованій системі виконавчого провадження (АСВП), а саме: у заяві зазначено: «на майно боржника був накладений арешт постановою від 31.01.2020 р.» однак перевіркою даних АСВП даної постанови не виявлено, натомість містилась постанова про накладення арешту на майно від 31.10.2019; у заяві зазначено: «майно боржника було оголошено в розшук постановою про розшук майна боржника від 15.01.2020», однак перевіркою даних АСВП виявлено постанову про розшук майна боржника від 14.01.2020 натомість в АСВП постанова від 15.01.2020 не містилась. Таким чином, у зв`язку з відсутністю у заяві від 27.08.2020 зазначення переліку виконавчих дій та дати їх проведення з сукупності яких вбачалось би, що рішення суду про стягнення коштів з ОСОБА_2 було фактично виконаним в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", заяву ОСОБА_1 про виплату їй винагороди та подання начальника відділу листом Управління від 07.09.2020 за вих. № 345/13-02 повернуто до Фортечного відділу державної виконавчої служби у м. Кропивницькому для приведення у відповідність до вимог Порядку та наказу Міністерства юстиції України від 05.02.2020 № 389/5 та Автоматизованої системи виконавчого провадження.
22. При цьому, відповідач зазначив, що нормами вищезазначеного Порядку не передбачено вимоги до змісту листа-відмови у виплаті винагороди державному виконавцю, що в свою чергу свідчить про те, що начальник Управління не зобов`язаний зазначати який перелік виконавчих дій відсутній у заяві, однак не позбавлений можливості зазначити у цьому ж листі, зокрема про недотримання вимог з діловодства.
23. Скаржник звернув увагу, що Третім апеляційним адміністративним судом не надано належну оцінку доказам (наданими відповідачами), які є належними, допустимими, достовірними та достатніми, не мотивував відхилення доказів, чим порушив вищезазначені норми та норму статті 90 КАСУ.
24. Також скаржник вказав, що норми Порядку не передбачають можливість повторного розгляду тієї ж самої заяви, яка була повернена. Натомість, відповідно до пункту 15 Порядку державний виконавець, якому повернуто заяву про виплату винагороди, має право повторно подати таку заяву до кінця поточного року після усунення обставин, які стали підставою для її повернення. З огляду даної норми вбачається, що суб`єктом подачі заяви є - державний виконавець, термін подачі - до кінця року, предмет - заява після усунення недоліків. Крім того, відповідно до пункту 18 Порядку, виплата винагороди здійснюється в межах і за рахунок відповідних надходжень до спеціального фонду державного бюджету на підставі кошторисів та планів асигнувань спеціального фонду на відповідний рік. Однак судом не досліджено вказані вище обставини як і ті, що нормами чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, не передбачено проведення повторного розгляду однієї і тієї ж заяви, яка була повернена. Тобто під час прийняття оскаржуваної постанови Судом не застосовано вимоги Порядку.
25. Позивач подав відзив на касаційну скаргу, в якому просив оскаржуване судове рішення залишити без змін, а скаргу - без задоволення.
V. ДЖЕРЕЛА ПРАВА
26. Частиною другою    статті 19 Конституції України    обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені    Конституцією    та законами України.
27. Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначені Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" від 02 червня 2016 року № 1403-VIII (в редакції станом на 05.01.2017, далі - Закон № 1403-VIII).
28.    Відповідно до статті 1 Закону № 1403-VIII примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.
29.   Правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є Конституція України, цей Закон, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативно-правові акти, прийняті на їх виконання (статті 2 Закону № 1403-VIII).
30.   Статтею 6 Закону № 1403-VIII систему органів примусового виконання рішень становлять: 1) Міністерство юстиції України; 2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.
31. Відповідно до частини першої статті 13 Закону № 1403-VIII заробітна плата працівника органу державної виконавчої служби складається з посадового окладу, премії, доплати за ранг та надбавки за вислугу років, винагороди, а також інших надбавок згідно із законодавством. Порядок виплати та розміри винагород працівникам органів державної виконавчої служби встановлюються Кабінетом Міністрів України (частина 2 цієї статті).
32.    Фінансове та матеріальне забезпечення діяльності працівників органів державної виконавчої служби та фінансування витрат на проведення і організацію виконавчих дій здійснюються за рахунок коштів державного бюджету, а також коштів виконавчого провадження, порядок формування яких встановлюється Законом України "Про виконавче провадження" (частина перша статті 14 Закону № 1403-VIII).
33.   Відповідно до    статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII    (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені    Конституцією України, цим    Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього    Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього    Закону    підлягають примусовому виконанню.
34.   Відповідно до частини першої    статті 42 Закону № 1404-VIII    кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.
35.   Відповідно до статей 13 та 31 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 №643 затверджено Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця (далі - Порядок № 643).
36. Пунктом 2 Порядку № 643 у разі фактичного виконання (повного або часткового) виконавчого документа майнового характеру державним виконавцям, визначеним у частині першій статті 7 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", виплачується винагорода у такому розмірі:
2 відсотки стягнутої суми або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, але не більше 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року, - державному виконавцю, на виконанні у якого перебував (перебуває) виконавчий документ;
0,5 відсотка стягнутої суми або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, але не більше 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року, - керівнику органу державної виконавчої служби та його заступникам, яким безпосередньо підпорядкований державний виконавець.
37. Згідно із пунктом 4 Порядку № 643 фактичним виконанням вважається виконання рішення за виконавчим документом майнового характеру в повному обсязі або частково та виконавчого документа немайнового характеру в повному обсязі в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", якщо за такими документами стягнуто виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення виконання рішення.
38. Державні виконавці, зазначені у пункті 2 цього Порядку, мають право на винагороду за умови дотримання критеріїв виплати винагороди, встановлених Мін`юстом (далі - критерії виплати винагороди) (пункт 5 Порядку № 643).
39. Згідно з пунктом 6 Порядку № 643 для виплати винагороди державний виконавець, на виконанні у якого перебував (перебуває) виконавчий документ, подає заяву, в якій зазначаються: реквізити виконавчого документа; номер виконавчого провадження в автоматизованій системі виконавчого провадження; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника; категорія стягнення за виконавчим документом; розмір стягнутого виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, реквізити платіжних доручень; перелік виконавчих дій та строки їх проведення; розрахунок належної до виплати винагороди; відомості про дотримання критеріїв.
40. Відповідно до пункту 9 Порядку № 643 заява державного виконавця про виплату винагороди розглядається безпосереднім керівником державного виконавця протягом двох робочих днів з дати її надходження та за наявності підстав, передбачених пунктами 4 і 5 цього Порядку, погоджується ним із зазначенням дати погодження. За відсутності підстав для виплати винагороди зазначена заява протягом двох робочих днів з дати її надходження повертається державному виконавцю з обґрунтуванням підстав відмови. У разі виконання рішення безпосередньо керівником органу державної виконавчої служби заява про виплату винагороди подається для погодження керівнику вищого рівня. У такому випадку винагорода, зазначена в абзаці третьому пункту 2 цього Порядку, не виплачується.
40.   Пунктом 10 Порядку № 643 визначено, що під час розгляду заяви державного виконавця про виплату винагороди безпосереднім керівником державного виконавця перевіряються достовірність викладених у заяві відомостей, правильність розрахунку та наявність підстав для виплати винагороди, зазначених у пунктах 4 і 5 цього Порядку.
41.   Для перевірки наявності підстав для виплати винагороди, зазначених у пунктах 4 і 5 цього Порядку, керівник державного виконавця використовує дані автоматизованої системи виконавчого провадження.
У разі погодження заяви державного виконавця про виплату винагороди та за умови дотримання критеріїв виплати винагороди керівник органу державної виконавчої служби готує подання про виплату винагороди, визначеної абзацом третім пункту 2 цього Порядку, в якому зазначає розрахунок (розподіл) такої винагороди (далі - подання про виплату винагороди).
Зазначене подання не готується у випадках, передбачених абзацами четвертим - шостим пункту 2 цього Порядку.
42. Винагорода не виплачується, якщо державного виконавця притягнуто до дисциплінарної відповідальності у зв`язку із здійсненням виконавчого провадження, за яким подано заяву про виплату винагороди, або його дії (рішення) чи бездіяльність визнано неправомірними (пункт 11 Порядку № 643).
43. Пунктом 12 Порядку № 643 визначено, що погоджена безпосереднім керівником заява про виплату винагороди державному виконавцю та у випадку, передбаченому абзацом третім пункту 10 цього Порядку, - подання про виплату винагороди не пізніше наступного робочого дня подаються для погодження начальнику    управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіонального управління Мін`юсту.
Погоджена безпосереднім керівником заява про виплату винагороди державному виконавцю відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Мін`юсту не пізніше наступного робочого дня подається для погодження директору Департаменту державної виконавчої служби Мін`юсту.
44.   Відповідно до пункту 13 Порядку № 643 у разі достатності та обґрунтованості підстав для виплати винагороди начальник    управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіонального управління Мін`юсту    погоджує заяву про виплату винагороди державному виконавцю та подання про виплату винагороди протягом трьох робочих днів з дати їх надходження.
У випадках, передбачених абзацами четвертим - одинадцятим пункту 2 цього Порядку, начальник управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіонального управління Мін`юсту, директор Департаменту державної виконавчої служби Мін`юсту, начальник Управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві Департаменту державної виконавчої служби Мін`юсту в разі погодження заяви державного виконавця та за умови дотримання критеріїв виплати винагороди готує обґрунтовану довідку щодо розподілу винагороди між особами, зазначеними в абзацах п`ятому, шостому або восьмому - одинадцятому пункту 2 цього Порядку (далі - довідка щодо розподілу винагороди).
За відсутності підстав для виплати винагороди заява про виплату винагороди та/або подання про виплату винагороди протягом трьох робочих днів з дати їх надходження повертаються державному виконавцю та/або керівнику органу державної виконавчої служби з обґрунтуванням підстав відмови.
Під час погодження заяви про виплату винагороди керівники органів державної виконавчої служби проводять за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження перевірку наявності підстав для виплати винагороди, зазначених у пунктах 4 і 5 цього Порядку.
45. Згідно з пунктом 14 Порядку № 643 безпідставна відмова у погодженні заяви державного виконавця про виплату винагороди або подання про виплату винагороди не допускається.
46. Державний виконавець, якому повернуто заяву про виплату винагороди, має право повторно подати таку заяву до кінця поточного року після усунення обставин, які стали підставою для її повернення (пункт 15 Порядку № 643).
VI. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
47. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданих касаційних скарг, Верховний Суд керується таким.
48. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що відповідно до частини першої    статті 341 КАС України    суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
49.   Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга    статті 341 КАС України).
50. Згідно з ухвалою Верховного Суду від 13 вересня 2021 року касаційне провадження у цій справі відкрите на підставі пункту 3 частини четвертої    статті 328 КАС України.
51. Предметом судового контролю у даній справі є правомірність рішення відповідача, оформленого листом від 07.09.2020 №345/13-02 про повернення заяви позивача про виплату винагороди та подання про виплату винагороди за вихідним №77766/19.11-33 від 27.08.2020 до Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.    Дніпро)     для приведення у відповідність до вимог Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 р. №643 та наказу Міністерства юстиції України від 05.02.2020 р. №389/5 та Автоматизованої системи виконавчого провадження.
52.   Так, у вказаному листі було зазначено, що за результатами проведеного аналізу поданої заяви виявлено допуск помилок таких як: супровідний лист до заяви та/або подання виготовлені не на бланках, що встановлені наказом Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.    Дніпро) від 20.05.2020 р. №330/7    «Про затвердження Інструкції з діловодства в Південно-Східному міжрегіональному управлінні Міністерства юстиції (м.    Дніпро)»; в заяві відсутній перелік виконавчих дій та дати їх проведення; в заяві та поданні допущено нерозривний пробіл, який відображається всередині рядка, як звичайний пробіл, але не дозволяє програмам відображенні і друку розірвати в цьому місці рядок, а саме: між географічних скорочень (м.   Дніпро    - пишеться в одному рядку).
53.   Звертаючись до суду з даними позовами позивач вказував на те, що Управлінням забезпечення примусового виконання покарань у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) пропущено строк розгляду заяви про виплату винагороди. Також, на думку позивача, лист не містить жодної конкретної підстави щодо відмови у задоволенні заяви про виплату винагороди, натомість зазначено загальні положення, які є оціночними та можуть слугувати об`єктивними підставами повернення заяви на доопрацювання. Позивач вказує, що на її адресу не надійшло відповіді від Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.    Дніпро) та Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.    Дніпро).
54.   Скасовуючи рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року та частково задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що повернення з підстав, визначених у вказаних листах заяви позивача, не ґрунтується на вищевказаних    нормах Порядку №643. Крім того, зазначено, що Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.    Дніпро) не надало беззаперечних доказів розгляду погодженої безпосереднім керівником заяви позивача та подання, у строки визначені Порядком №643.
55.   Такі висновки суду апеляційної інстанції є передчасними з огляду на таке.
56. Пунктом 13 Порядку №643 встановлено, що заява про виплату винагороди державному виконавцю та подання про виплату винагороди розглядаються начальником управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіонального управління Мін`юсту протягом трьох робочих днів з дати їх надходження.
57.   Для з`ясування цих обставин суду необхідно встановити дату, коли заява про виплату винагороди державному виконавцю та подання про виплату винагороди були отримані та зарестровані відповідачем.
58. Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначив лише про те, що 27.08.2020 року позивачем на ім`я начальника Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) складено заяву про виплату винагороди, яка 27.08.2020 року погоджена начальником Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та підготовлено подання від 27.08.2020 року №77766/19.11-33.
59. Судом апеляційної інстанції не було встановлено, коли вказані     заява №77766 від 27.08.2020 року про виплату винагороди та подання начальника відділу від 27.08.2020 року були направлені на адресу Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.    Дніпро) та отримані останнім.
60. Крім того, докази наявні в матеріалах справи щодо реєстрації відповідачем вказаних документів 03.09.2020    у журналі реєстрації заяв посадових осіб органів державної виконавчої служби про виплату винагороди, надані відповідачем до матеріалів справи судом не досліджувалися.
61. Суд апеляційної інстанції не навів оґрунтувань тому, чому він не взяв до уваги доказів, наданих відповідачем та не дослідив їх та не вказав, з яких підстав, у звязку з цим прийшов до висновку про недотримання відповідачем вимог Порядку №643 в частині строків розгляду заяви позивача про виплату винагороди.
62. Також, судом апеляційної інстанції не було перевірено доводів відповідача про те, що заява про виплату винагороди, подана ОСОБА_1 містить не повний перелік виконавчих дій, проведених у виконавчому провадженні, а зазначені у заяві дати постанов про накладення арешту та про розшук майна боржника не відповідають даним автоматизованої системи виконавчого провадження та не було досліджено у зв`язку з цим витягу із Автоматизованої системи виконавчого провадження, наданого відповідачем на обґрунтування своєї позиції та жодним чином не спростовано вказаних доводів відповідача.
63.    Суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення суду першої інстанції не встановив обставин, які мають значення для вирішення справи, обмежився лише загальною фразою про те, що розгляд заяви та її повернення відбулось із порушенням Порядку №643.
64.    На думку Верховного Суду зазначене вказує на те, що судом апеляційної інстанції порушено пункт 1 частини першої    статті 244 КАС України, відповідно до якого під час ухвалення рішення суд вирішує питання про те, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. При цьому оцінка доказів має бути здійснена судом за правилами    статті 90 КАС України.
65.    Верховний Суд зазначає, що дані обставини є визначальними для розгляду цієї справи.
66. Оскільки вказані обставини та фактичні дані залишилися поза межами дослідження суду апеляційної інстанції, тому з урахуванням повноважень касаційного суду (які не дають касаційній інстанції права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні) відсутня можливість перевірити правильність його висновків в цілому по суті спору.
67.    Під час нового розгляду справи необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з`ясувати та перевірити всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішенню спору по суті та прийняти обґрунтоване та законне рішення.
68. При цьому суду слід врахувати, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень.
69. Наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи судом встановлюється на підставі доказів, якими є будь-які дані. Відповідно до статтей    73    та    74 КАС України    докази мають бути належними та допустими.
70. Підсумовуючи викладене Верховний Суд дійшов висновку про те, що судом апеляційної інстанції допущено порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
71.   За таких обставин Верховний Суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення касаційної скарги Південно-Східного міжрегіонгального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції слід скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.
72. Відповідно до пункту 2 частини першої    статті 349 КАС України    суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
73. Частиною другою статті 353 КАС України    визначено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази; або 2) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; 3) суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.
74.   Згідно частини четвертої    статті 353 КАС України    справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
75. З огляду на викладене, а також ураховуючи той факт, що судом апеляційної інстанції не було встановлено обставини, що мають значення для вирішення справи, в той час як їх не встановлення впливає на правильність вирішення спору, ухвалене судом апеляційної інстанції у справі судове рішення підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
76. Таким чином, з огляду на приписи частини другої    статті 353 КАС України, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанцій - скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
77.    Суду апеляційної інстанції під час нового розгляду необхідно ретельно дослідити спірні правовідносини з урахуванням викладених у цій постанові висновків надати оцінку заявленим позовним вимогам крізь призму частини другої    статті 2 КАС України    та з урахуванням установленого    статтею 6 цього Кодексу    принципу верховенства права, а також прийняти рішення та постановити рішення відповідно до вимог    статті 242 КАС України.
VII. Судові витрати
78. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат.
Керуючись статтями    262,    340,    341,    344,    349,    353,    356,    359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд 
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Південно-Східного міжрегіонгального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) задовольнити частково.
2.    Постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2021 року у справі №340/5309/20 скасувати, а справу направити на новий розгляд до Третього апеляційного адміністративного суду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          О. А. Губська

Судді                                                                                                    М. В. Білак

                                                                                                    О.В. Калашнікова