15.02.23
22-ц/812/157/23
Єдиний номер справи 483/538/22 
Провадження 22-ц812/200/23                         Головуючий по 1 інстанції Рак Л.М. 
Провадження 22-ц812/157/23 Головуючий і доповідач по 2 інстанції Колосовський С.Ю.
Провадження 22-ц812/286/23 

П О С Т А Н О В А 
І м е н е м У к р а ї н и

15 лютого 2023р.                                                 м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі: 
Колосовський С.Ю., Локтіонова О.В., Ямкова О.О. 

секретар судового засідання – Лівшенко О.С.,

за участі: представника позивача Качана Р.Ю., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційними скаргами ОСОБА_1 в інтересах  ОСОБА_2 ,  Державної казначейської служби України, Департамента патрульної поліції

на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 листопада 2022р. 

за позовом  ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, Управління патрульної поліції в Миколаївській області про відшкодування моральної шкоди, 
встановила:

У липні 2022р. ОСОБА_1 пред`явив в інтересах ОСОБА_2  позов до Державної казначейської служби України, Управління патрульної поліції в Миколаївській області про відшкодування 24050 грн. моральної шкоди. 
Позивач зазначав, що постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 819117 від 01 вересня 2021р., винесеної поліцейським відділення № 2 роти № 2 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Велічком Д.М. він був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП. 
Не погодившись із вказаною постановою він оскаржив її до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області, який рішенням від 04 листопада 2021р. відмовив у задоволенні його адміністративного позову.
Проте постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2021р. це рішення   суду першої інстанції було скасоване з ухваленням нового про задоволення його позову та закриття провадження у адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності. 
Посилаючись на те, що через незаконне притягнення його до адміністративної відповідальності він зазнав моральних страждань, які виразились у порушенні його звичайного життєвого укладу, погіршенні стосунків з оточуючими людьми та товаришами по службі, зневірі в органах поліції України, порушенні загального стану здоров`я, втрати сну, апетиту тощо, позивач просив стягнути на його користь 24050 грн. компенсації за завдану моральну шкоду з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку.
Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 листопада 2022р. позов задоволено частково. Постановлено стягнути на користь ОСОБА_2 3000 грн. компенсації за завдану моральну шкоду з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку.
В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на незаконність рішення суду, просив його частково скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.
Державна казначейська служба України, Департамент патрульної поліції, в поданих апеляційних скаргах, порушили питання про скасування судового рішення з ухваленням нового про відмову у задоволені позову у зв`язку із порушенням норм матеріального і процесуального права.
Апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).
Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Загальноконституційні засади відносин між державою та громадянином, зокрема щодо відповідальності держави, закріплено в конституційні та цивільно-правові норми: статтю 56 Конституції України; статті 1173-1176 ЦК України, Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» № 266/94-ВР (далі – Закон №266/94-ВР).
Згідно зі ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст.1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.
Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою ст.1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.
Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
За відсутності підстав для застосування частини першої ст.1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).
Статтями 2, 4 Закону № 266/94-ВР передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.
На підставі пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 266/94-ВР в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу.
Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).
Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 01 вересня 2021р. поліцейським відділення № 2 роти № 2 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Велічком Д.М. винесено постанову серії ДП18 № 819117 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.
Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 листопада 2021р. відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 №819117 від 01 вересня 2021р.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2021р. апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 листопада 2021р. скасовано з ухваленням нове рішення про задоволення адміністративного позову ОСОБА_2 та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 819117 від 01 вересня 2021р. про застосування до ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за порушення ч. 1 ст. 126 КУпАП, провадження у адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності закрито.
З`ясувавши, що підставою для грошової компенсації за завдану моральну шкоди є незаконне притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а таке відшкодування здійснюється незалежно від вини, суд дійшов до вірного висновку про наявність підстав, передбачених частиною першою статті 1176 ЦК України та статтею 1 Закону № 266/94-ВР  для ухвалення рішення на користь позивача.
Посилання в апеляційній скарзі представника позивача щодо розміру відшкодування підлягають відхиленню, так як при вирішенні цього питання судом були враховані положення ст.23 ЦК України, ст.4Закону № 266/94-ВР, а саме характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, стан його здоров`я, тяжкість вимушених змін у його життєвих і службових стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а також засади розумності, справедливості, пропорційності з огляду на час витрачений на відновлення прав.
При цьому позивач мав можливість і скористався встановленими законом процедурами доведення своєї позиції при розгляді справи про адміністративне правопорушення як у суді першої так і апеляційної інстанцій. У результаті розгляду його апеляційної скарги прийнято постанову, якою провадження у справі закрито. Ніякі заходи примусу зі сторони держави до позивача не застосовувалися, витрати на погашення штрафу він не поніс.
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).
За таких обставин суд першої інстанції зробив правильний висновок про часткове задоволення позову. 
Не можна погодитись і з доводами апеляційної скарги Департамента патрульної поліції відносно не застосування висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 03 червня 2021р. по справі №686/34047/19, так як в цій справі предметом позову було відшкодування шкоди у зв`язку з незаконністю постанови слідчого військової прокурату про закриття кримінального провадження, що свідчить про суттєву відмінність за обставинами з даною справою.
В той же час, суд вірно застосував до спірних правовідносин правові висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 05 лютого 2020 року, справа № 640/16169/17, від 10 січня 2019 року, справа № 532/1243/16-ц, від 26 лютого 2020 року, справа № 142/143/17, а також об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року, справі № 569/1799/16-ц згідно з якими  дії, в тому числі працівників патрульної поліції щодо складання протоколів про адміністративне правопорушення відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 2Закону № 266/94-ВР  Закону є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди. 
Також є безпідставними аргументи в апеляційній скарзі Державної казначейської служби України. 
Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року в справі № 242/4741/16-ц вказано, що «з урахуванням того, що саме на державу покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне вказати, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав. Держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів ДКСУ чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган».
Державна казначейська служба України хоча і була залучена до участі у справі в якості відповідача, але в оскаржуваному рішенні зазначено про стягнення грошових коштів саме з Державного бюджету України.
Отже, права Державної казначейської служби України оскаржуваним рішенням не були порушені.
Оскільки суд ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга в силу ст.375 ЦПК підлягає відхиленню. 
Керуючись ст.ст.367,374,375,382 ЦПК, колегія суддів

постановила:
Апеляційні скарги ОСОБА_1 в інтересах  ОСОБА_2 ,  Державної казначейської служби України, Департамента патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 листопада 2022р. – без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.
Повний текст постанови виготовлено 15 лютого 2023р.

Головуючий:                         Судді: