ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" січня 2023 р.           Справа№ 910/158/22
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Майданевича А.Г.
суддів:            Ткаченка Б.О. 
          Суліма  В.В. 
 
секретар судового засідання: Шевченко Н.А.
за участю представників сторін: 
від скаржника: Семенов О.В.,
від позивача: Процюк О.О.;
від відповідача-1: Новіцька Л.О.;
від відповідача-2: не з`явилися;
від третьої особи: Вегера А.А.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу    ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренарт" Леоненка Іллі Вікторовича
на рішенння Господарського суду міста Києва від 08.08.2022 (повний текст рішення складено 31.08.2022)
у справі №910/158/22 (суддя Плотницька Н.)
за позовом Компанії "Фрезеніус Медикал Кер Дойчланд ГмбХ"
до 1. Міністерства юстиції України;
    2. Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації;
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:    ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренарт" Леоненко Ілля Вікторович
про зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У січня 2022 року  Компанія "Фрезеніус Медикал Кер Дойчланд ГмбХ"  звернулася до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Міністерства юстиції України та Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про  зобов`язання вчинити дії, відповідно до якої позивач просить суд:
- визнати протиправним та таким, що підлягає скасуванню реєстраційний запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 1000651110021012037 від 15.11.2021 про припинення Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренарт";
- зобов`язати Шевченківську районну в місті Києві державну адміністрацію скасувати реєстраційний запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 1000651110021012037 від 15.11.2021 про припинення Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренарт".
В обґрунтування позовних вимог позивач послався   наявність заборгованості у    Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренарт" перед позивачем та порушенням ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренарт" процедури припинення юридичної особи.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.08.2022 позов задоволено частково.
Відмовлено в задоволенні позову до Міністерства юстиції України.
В іншій частині позов задоволено.
Визнано протиправним та таким, що підлягає скасуванню реєстраційний запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис № 1000651110021012037 від 15.11.2021 про припинення Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренарт"    (ідентифікаційний код 36342297).
Зобов`язано Шевченківську районну в місті Києві державну адміністрацію скасувати реєстраційний запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 1000651110021012037 від 15.11.2021 про припинення юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренарт"    (ідентифікаційний код 36342297).
Стягнуто з Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації на користь Компанії "Фрезеніус Медикал Кер Дойчланд ГмбХ" судовий збір в розмірі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн 00 коп.
Задовольняючи частково позовні вимоги, з урахуванням обставин, зокрема щодо недостатності вартості майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренарт"     станом на 15.11.2021 (на момент його припинення) для задоволення вимог за угодою № 01-03-RN від 01.02.2017, право вимоги за якою перейшло до позивача на підставі угоди про відступлення права вимоги (цесії) від 18.01.2021, суд дійшов до висновку, що в межах встановлених обставин спірних правовідносин, відповідно до частини 3  статті 110 Цивільного кодексу України  ліквідація Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренарт"    мала б відбуватися в порядку, передбаченому  Кодексом України з процедур банкрутства.
При цьому, внесення запису про припинення юридичної особи унеможливлює існування у неї правоздатності, яка могла б забезпечити можливість пред`явлення безпосередньо до такої особи вимог про оскарження рішень її органів щодо внесення спірного запису чи інших дії, пов`язаних з її припиненням, а тому належним способом захисту прав та інтересів в такому випадку і є пред`явлення позову до державного реєстратора з вимогою про скасування зазначеного запису.
Таким чином суд дійшов висновку, що з огляду на доведеність позивачем порушення закону та прав позивача, вимоги щодо визнання протиправним та скасування у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, реєстраційний запис №1000651110021012037 від 15.11.2021 про припинення Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренарт" є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Крім того, суд зазначив, що вимоги позивача до Міністерства юстиції України не підлягають задоволенню, оскільки порядок оскарження рішення, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації встановлений у  статті 34 цього Закону, відповідно до частини першої якої рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів або до суду. Отже, зазначена норма Закону визначає осіб, які можуть бути відповідачами у такому спорі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренарт" Леоненко Ілля Вікторович звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення  Господарського суду міста Києва від 08.08.2022 та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі. 
Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права. 
Крім того, апелянт вказує на відсутність доказів підтвердження наявності права вимоги до ТОВ «Ренарт» по угоді про постачання, Україна та переходу такого права до позивача, що підтверджується: відсутністю доказів заборгованості ТОВ «Ренарт» за угодою про постачання, країна (ст.ст.514, 517 ЦК України); відсутністю доказів передачі документації, що підтверджує право вимоги (п.4.1.1, п.4.2.1 угоди про відступлення права вимоги); відсутністю доказів проведення розрахунків (п.п. 3.1, 3.2 угоди про відступлення права вимоги); відсутністю всіх додатків до угоди про постачання, Україна; відсутністю будь-яких додаткових угод, якими приведено у відповідність строки зазначені в угоді про відступлення права вимоги строкам, її укладення (п.11.3 угоди про відступлення права вимоги); відсутністю порушеного права позивача, в результаті внесення державним реєстратором запису про припинення ТОВ «Ренарт» відповідно і відсутні підстави для задоволення позову у справі №910/158/22.
Скаржник також посилається на те, що ліквідатор не виявив кредиторів під час здійснення ліквідаційної процедури та у матеріалах справи відсутні докази направлення заяви про грошові вимоги саме позивачем до ТОВ «Ренарт».
          Вказані вище обставини, мали значення для правильного, повного та всебічного вирішення справи №910/158/22 та не були досліджені судом при ухваленні оскаржуваного рішення. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушеного права особи, за захистом якого вона звернулась, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.
Також апелянт зазначає, що підписання 25.06.2021 про відступлення права вимоги, оплата по якій повинна бути проведена не пізніше 15.02.2021, з урахуванням відсутності доказів передачі документів, в тому числі і тих, що підтверджують заборгованість ТОВ «Ренарт», в порядку встановленому п.4.1.1 цієї угоди, свідчить, що сторони угоди про відступлення права вимоги не дійшли згоди щодо всіх істотних умов правочину про відступлення права вимоги, відповідно не приступили до її виконання.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації 

У свою чергу, Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація, у своєму відзиві, наданому до суду 12.10.2022 підтримує апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08.08.2022 у справі № 910/158/22, постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю. Крім того, відповідач-2 вказує, що на виконання ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» представником ТОВ «Ренарт» державному реєстратору для державної реєстрації припинення юридичної особи в результаті її ліквідації було подано повний пакет документів, який не містив підстав для зупинення розгляду або відмови в проведенні реєстраційної дії.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу Компанії «Фрезеніус Медикал Кер Дойчланд ГмбХ»

У свою чергу, позивач у своєму відзиві, наданому до суду 13.10.2022 заперечує проти доводів апеляційної скарги, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без  їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін. Крім того, позивач вказує, оскаржуваний реєстраційний запис унеможливлює захист позивачем своїх порушених прав.
Позивач зазначає, що такий запис було внесено на підставі неналежних документів та в результаті ліквідаційної процедури здійсненої всупереч вимог чинного законодавства.
Також позивач звертає увагу, що питання наявності чи відсутності права вимоги у позивача є предметом розгляду у іншій справі. Підставою звернення з  даним позовом стало порушення права на розгляд грошових вимог позивача, а не права на їх задоволення.

Пояснення Міністерства юстиції України

          В своїх поясненнях Міністерство юстиції України вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 08.08.2022 у справі № 910/158/22 в частині відмови в задоволенні позову до Міністерства юстиції України  є законним та обгрутованим. Також Міністерство юстиції України зазначає, що позивачем не наведено переконливих аргументів щодо обгрутування позову до Міністерства юстиції України, не надано жодних доказів, які б свідчили про виникнення правових відносин між позивачем та Мін`юстом. Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив, що Міністерство юстиції України є неналежним відповідачем у даній справі та відмовив у частині позовних вимог до Мін`юсту.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2022 справу № 910/158/22 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Сулім В.В., Ткаченко Б.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.09.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою третьої особи, ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренарт" Леоненка Іллі Вікторовича
на рішенння Господарського суду міста Києва від 08.08.2022 у справі №910/158/22  та призначено справу до розгляду на 14.11.2022. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2022 відкладено розгляд справи  №910/158/22 на 12.12.2022.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2022 оголошено перерву у справі  №910/158/22 до 16.01.2023.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2023 оголошено перерву у справі  №910/158/22 до 30.01.2023.

Явка представників сторін

Відповідач 2 у судове засідання, призначене на 30.01.2023, не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, проте через канцелярію Північного апеляційного господарського суду надала клопотання про розгляд справи №910/158/22 без її участі.
Враховуючи положення частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка відповідача 2 обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача 2.

Позиції учасників справи

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача -    ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренарт" Леоненко Ілля Вікторович в судовому засіданні апеляційної інстанції 30.01.2023 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. 
Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 30.01.2023 заперечував проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

01.02.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ренарт" (покупець за угодою) та Компанією "Неомед Глобал с.р.о." (продавець за угодою) була укладена угода № 01-03-RN, відповідно до умов якої продавець продає покупцю, а покупець купує товар (вироби медичного призначення та/або лікарські засоби та/або медичну техніку).
У подальшому, 18.01.2021 між    Компанією "Неомед Глобал с.р.о." (цедент) та    Компанією "Фрезеніус Медикал Кер Дойчланд ГмбХ" (цесіонарій) укладено угоду про відступлення права вимоги (цесії), відповідно до умов якої та згідно із  статтями 512-514 Цивільного кодексу України, цесіонарій придбав всі права та обов`язки    цедента за угодою № 01-03-RN від 01.02.2017, укладеною між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ренарт" та Компанією "Неомед Глобал с.р.о.", загальною вартістю 10 266 278,01 євро.
Відповідно до рішення учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренарт" № 05/21 від 21.05.2021 вирішено: 
1) припинити Товариство з обмеженою відповідальністю "Ренарт" шляхом його ліквідації у добровільному порядку, відповідно до чинного законодавства України, у зв`язку з    незадовільним станом надходження фінансових потоків від здійснення господарських операцій, складним становищем на відповідному ринку товарів та послуг; 
2) призначити головою ліквідаційної комісії (ліквідатором) товариства директора Леоненка Іллю Вікторовича; наділити голову ліквідаційної комісії (ліквідатора) повноваженнями керівника (директора) товариства відповідно до установчих документів товариства та чинного законодавства України; визначити, що рішення в ліквідаційній процедурі приймаються головою ліквідаційної комісії (ліквідатором) одноособово з усіх питань; 
3) затвердити порядок проведення ліквідаційної процедури товариства.
24.05.2021 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було здійснено офіційне оприлюднення відомостей про внесення рішення засновників (учасників) щодо припинення Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренарт" в результаті його ліквідації, відомостей щодо призначення комісії з припинення Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренарт" та призначення головою комісії з припинення (ліквідатора) Леоненка Іллю Вікторовича, а також щодо встановлення строку на заявления вимог кредиторів до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренарт" до 24.07.2021.
Відповідно до наявних  у  матеріалах справи копій опису вкладення у цінний лист № 0102121606930, поштової накладної та фіскального чеку, 19.07.2021 Компанією "Фрезеніус Медикал Кер Дойчланд ГмбХ" на адресу Ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренарт" Леоненко Іллі Вікторовича направлено повідомлення про відступлення права вимоги від 18.01.2021, відповідно до умов якого позивачем повідомлено Ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренарт" про відступлення права вимоги Компанією "Неомед Глобал с.р.о." за    угодою № 01-03-RN від 01.02.2017 у розмірі 10 266 278,01 євро на користь Компанії "Фрезеніус Медикал Кер Дойчланд ГмбХ".
Крім того, відповідно до положень статей  105  та  112 Цивільного кодексу України, позивачем 23.07.2021    в межах встановленого строку було направлено на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренарт", зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, станом на 23.07.2021, заяву про грошові вимоги кредитора. Проте, 12.08.2021 зазначене відправлення було повернуто позивачеві за закінченням строку зберігання.
Враховуючи ухилення ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренарт" від розгляду кредиторських вимог позивача, останній на підставі частини 3  статті 112 Цивільного кодексу України  звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренарт" про зобов`язання визнати кредиторські вимоги Компанії "Фрезеніус Медикал Кер Дойчланд ГмбХ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренарт" у сумі 10 266 278,01 євро та включити їх до проміжного ліквідаційного балансу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренарт".
Ухвалою Господарського суду Одеської області відкрито провадження у справі № 910/14784/21 за позовом Компанія "Фрезеніус Медикал Кер Дойчланд ГмбХ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренарт" про    зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренарт" в особі ліквідатора визнати кредиторські вимоги компанії "Фрезеніус Медикал Кер Дойчланд ГмбХ" у сумі 10 266 278,01 євро до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренарт";    зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренарт" в особі ліквідатора включити кредиторські вимоги Компанії "Фрезеніус Медикал Кер Дойчланд ГмбХ" у сумі 10 266 278,01 євро до проміжного ліквідаційного балансу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренарт".
15.11.2021 державним реєстратором Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації Шубіною Т.Я. внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запис № 1000651110021012037 про державну реєстрацію припинення Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренарт"    за рішенням засновників.
Звертаючись з позовними вимогами позивач послався на те, що реєстраційну дію вчинено з порушенням вимог Закону Україну "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", Цивільного кодексу України та інших актів законодавства, а також права позивача, як кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренарт", заборгованість якого за угодою № 01-03-RN від 01.02.2017 на момент реєстрації припинення юридичної особи не було погашено.    

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови 

Статтею 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань" визначено, що державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.
Державний реєстратор юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - державний реєстратор) - особа, яка перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації, нотаріус (стаття 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань").
Змістом статті 6 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань" передбачено повноваження державного реєстратора згідно з якими він, зокрема, проводить реєстраційну дію (у тому числі з урахуванням принципу мовчазної згоди) за відсутності підстав для зупинення розгляду документів та відмови у державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру; веде Єдиний державний реєстр; веде реєстраційні справи.
Подання документів для державної реєстрації за змістом статті 14 наведеного вище Закону здійснюється заявником (засновник (засновники) або уповноважена ними особа - у разі подання документів для державної реєстрації створення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, в розумінні абзацу 1 пункту 8 частини першої статті 1 Закону).
Водночас, статтею 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" встановлено спростовувану презумпцію відомостей, оголошених в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (ЄДР).
Особа, яка вважає своє право чи інтерес порушеними через подання та внесення до ЄДР недостовірних відомостей може вимагати їх захисту через корегування відомостей ЄДР та відображенні в ЄДР відповідних дійсних відомостей у спосіб, що забезпечить ефективне відновлення та захист її порушених прав та інтересів, зокрема, шляхом скасування запису в ЄДР (пункт 2 частини першої статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань").
У такому випадку, якщо суд встановить, що суб`єкт державної реєстрації вчинив запис в ЄДР за зверненням належного заявника, на підставі всіх необхідних для реєстрації документів відповідно до закону та відсутності встановлених законом підстав для відмови в державній реєстрації, це не є перешкодою для скасування в судовому порядку недостовірного запису в ЄДР, наявність якого порушує права чи законні інтереси позивача. Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.09.2018 у справі №904/5857/17.
Враховуючи вищенаведене, питання наявності правових підстав для скасування певного реєстраційного запису не ставиться у виключну залежність від дотримання державним реєстратором визначеного Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" порядку та способу його дій і у випадку встановлення судом в межах відповідного спору незаконності підстави для вчинення такого запису, яким порушуються права та інтереси позивача, існують правові підстави для його скасування.
Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 18.08.2020 у справі №910/13125/19.
Однак, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 16.11.2022 року у справі № 911/3135/20 частково відійшла від такої позиції, та визначила, що належним способом захисту права в таких правовідносинах є відміна державної реєстрації припинення юридичної особи, погоджуючись при цьому, з тим, що аналогічні порушені права повинні бути захищені саме шляхом відновлення правоздатності юридичної особи.
Відповідно до частин першої та п`ятої  статті 104 ЦК України  юридична особа припиняється, зокрема, в результаті ліквідації. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.
Частиною третьою  статті 105 ЦК України  серед іншого передбачено, що суд, який прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього  Кодексу  призначає комісію з припинення юридичної особи (ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора юридичної особи, що припиняється.
За змістом пункту 3 частини першої  статті 110 ЦК України  юридична особа ліквідується, зокрема, за рішенням суду про ліквідацію юридичної особи у випадках, встановлених  законом, - за позовом відповідного органу державної влади. Якщо з позовом про ліквідацію юридичної особи звернувся орган державної влади, ліквідатором може бути призначений цей орган, якщо він наділений відповідними повноваженнями (частина друга  статті 110 ЦК України).
Аналіз частини третьої  статті 105 ЦК України  в сукупності із частиною другою  статті 110 цього Кодексу  дозволяє дійти висновку, що орган державної влади, який звернувся з позовом про ліквідацію юридичної особи, може бути призначений її ліквідатором, однак здійснити таке призначення має суд, який прийняв рішення про припинення юридичної особи.
Також, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до частини п`ятої статті 38 Закону про державну реєстрацію в редакції, чинній на момент ухвалення судового рішення про припинення Товариства, суд призначає в рішенні щодо припинення юридичної особи у зв`язку з її ліквідацією комісію з припинення (ліквідаційну комісію) та встановлює строк і порядок її роботи.
Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"  втратив чинність з 21.10.2019 (з дня введення в дію  Кодексу України з процедур банкрутства від 18 жовтня 2018 року № 2597-VIII).
За змістом частини 6  статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства  боржник зобов`язаний у місячний строк звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі у разі, якщо задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами (загроза неплатоспроможності), та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
           Якщо керівник боржника допустив порушення цих вимог, він несе солідарну відповідальність за незадоволення вимог кредиторів. Питання порушення керівником боржника зазначених вимог підлягає розгляду господарським судом під час здійснення провадження у справі. У разі виявлення такого порушення про це зазначається в ухвалі господарського суду, що є підставою для подальшого звернення кредиторів своїх вимог до зазначеної особи.
У випадку якщо задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами, звернення такого боржника до господарського суду з заявою про відкриття провадження у справі щодо свого банкрутства є обов`язком керівника боржника, а також можливістю уникнення особистої солідарної відповідальності керівника за боргами боржника. (Судова практика застосування солідарної відповідальності до керівника боржника постанова Верховного Суду у справі № 910/3191/20 від 23.03.2021)
Особливості звернення з заявою про порушення справи про банкрутство з підстав, передбачених частиною 6 статті 34 Кодексу - у разі загрози неплатоспроможності, полягають у тому, що боржник, встановивши обставини того, що у разі задоволення вимог одного або кількох кредиторів він не зможе виконати свої зобов`язання перед іншими кредиторами, у боржника виникає обов`язок звернутись до суду про відкриття справи про банкрутство. При цьому необхідно звернути увагу на те, що ініціювання боржником відкриття справи про банкрутство на підставі частини 6 статті 34 Кодексу, свідчить про відсутність між боржником та його кредиторами спору про наявність і неоплатність боргу оскільки сам боржник визнає ці обставини, тобто відсутній спір про право (постанова Верховного Суду від 21.10.2020 у справі № 915/36/20).
Як вбачається з матеріалів справи, загальна сума кредиторських вимог Компанії "Фрезеніус Медикал Кер Дойчланд ГмбХ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренарт"    складає 10 266 278,01 євро, що значно перевищує розмір статутного капіталу товариства, який відповідно до витягу з    Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, становить 60 500 грн 00 коп.
Останнє виключає можливість для подачі Товариством з обмеженою відповідальністю "Ренарт"    до державного реєстратора заяви про державну реєстрацію припинення юридичної особи в результаті її ліквідації згідно вимог пункту 12  статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців".
Колегія суддів звертає увагу на те, що рішенням № 05/21 єдиного учасника товариства від 21.05.2021 був затверджений порядок проведення ліквідаційної процедури товариства, до переліку заходів якого, зокрема, включено виявлення кредиторів боржника та направлення їх відповідних листів з пропозицією заявити свої вимоги до товариства протягом двох місяців з моменту опублікування державним реєстратором оголошення про припинення товариства.
В той же час, жодних доказів на підтвердження факту виконання ліквідатором затвердженої процедури та направлення на адресу Компанії    "Неомед Глобал с.р.о." чи Компанії "Фрезеніус Медикал Кер Дойчланд ГмбХ" відповідних пропозицій матеріали справи не містять.
З огляду на встановлені судом обставини, зокрема щодо недостатності вартості майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренарт"     станом на 15.11.2021 (на момент його припинення) для задоволення вимог за угодою № 01-03-RN від 01.02.2017, право вимоги за якою перейшло до позивача на підставі угоди про відступлення права вимоги (цесії) від 18.01.2021, суд дійшов вірного висновку, що в межах встановлених обставин спірних правовідносин, відповідно до частини 3  статті 110 Цивільного кодексу України  ліквідація Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренарт"    мала б відбуватися в порядку, передбаченому  Кодексом України з процедур банкрутства.
Оцінюючи належність обраного позивачем  способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок щодо нього, суди мають ураховувати його ефективність. Це означає, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечувати поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.
  Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, змісту права чи інтересу, по захист якого звернулась особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (схожі висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)).
    Отже, якщо особа звернулася до суду по захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або інтересу, а суд позов задовольнив, то виконання його рішення має настільки, наскільки це можливо, відновити стан позивача, який існував до відповідного порушення, чи не допустити таке порушення. Судове рішення не має породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту (пункт 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 8.02.2022 у справі № 209/3085/20).
  Крім того, за висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у пункті 58 постанови від 26.01.2021 у справі №  522/1528/15-ц та пункті 23 постанови від 08.02.2022 у справі №  209/3085/20, спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду.
Звертаючись позовом до суду позивач   стверджує, що він має грошові вимоги до ТОВ «Ренарт», однак порушення порядку ліквідації Товариства, позбавило його можливості заявити свої вимоги до цієї юридичної особи. Отже, права позивача були порушені саме ліквідацією Товариства, здійсненою неналежним чином, і відновлення цих прав можливе лише шляхом відміни державної реєстрації припинення цієї юридичної особи, оскільки лише після цього він зможе заявити свої кредиторські вимоги, звернувшись до юридичної особи в порядку  статті 105 ЦК України.  Якщо вартість майна юридичної особи є недостатньою для задоволення вимог кредиторів, юридична особа здійснює всі необхідні дії, встановлені  законом про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом  (частина третя  статті 110 ЦК України).
Способом захисту цього права позивач обрав скасування реєстраційної дії. При цьому у позовній заяві він посилався на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанови від 17.06.2020 у справі № 826/10249/18, про те, що згідно з пунктом 2 частини першої статті 25 Закону про державну реєстрацію судове рішення, яке набрало законної сили, про відміну державної реєстрації припинення юридичної особи є підставою для проведення відповідних реєстраційних дій. Тому належному способу захисту прав та інтересів відповідає позовна вимога про відміну державної реєстрації припинення юридичної особи.
У пункті 1  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  , як указує Європейський суд з прав людини, закріплене «право на суд» разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21.02.1975, заява № 4451/70, § 36). Проте, такі права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не нівелює сутність цих прав (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Станєв проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria) від 17.01.2012, заява № 36760/06, § 230).
Згідно зі статтею 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Сутність гарантованого Конвенцією права позивача на суд і на ефективний засіб юридичного захисту не буде нівельованою, якщо він матиме реальну можливість доступу до суду для захисту цивільних прав та інтересів, які вважає порушеними.
У контексті цієї справи такий захист може відбутися після ініціювання позивачем поновлення юридичної особи - боржника шляхом звернення з позовом про відміну державної реєстрації припинення юридичної особи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 813/6286/15 зазначено, що Законом про державну реєстрацію встановлено спростовану презумпцію відомостей, внесених до ЄДР, з огляду на що запис про припинення юридичної особи не є беззастережним доказом того, що юридична особа дійсно припинилася та більше не існує. Якщо процедуру ліквідації не було здійснено належним чином, зокрема не було відчужене майно особи, то внесення до ЄДР запису про припинення цієї юридичної особи не зумовлює її припинення, а також припинення права власності на її майно. У подібних випадках до ЄДР вносяться зміни про відміну державної реєстрації припинення юридичної особи на підставі судового рішення, яке набрало законної сили.
Таким чином, наявність запису про припинення юридичної особи не виключає, що будь-який з її кредиторів може звернутися з позовною вимогою про відміну державної реєстрації припинення юридичної особи. Процедура ліквідації юридичної особи може вважатися такою, що не була здійснена належним чином, зокрема якщо її було здійснено на підставі рішення про ліквідацію, прийнятого особами, які не мали повноважень його ухвалювати, на підставі сфальшованих документів, якщо у процедурі ліквідації не було відчужено все майно юридичної особи тощо.
Враховуючи, що ліквідація ТОВ «Ренарт» була проведена з порушенням чинного законодавства, що позбавило позивача права на пред`явлення своїх вимог до цієї юридичної особи, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги  є обґрунтованими, проте з урахуванням висновків, раніше викладених судом першої інстанції , щодо належного способу захисту прав та інтересів у спірних правовідносинах вимоги позивача слід задовольнити частково, відмінивши державну реєстрацію припинення юридичної особи, а не скасувавши реєстраційну дію.
При цьому згідно з пунктом 2 частини першої статті 25 Закону про державну реєстрацію судове рішення, що набрало законної сили, про відміну державної реєстрації припинення юридичної особи є підставою для внесення запису про відміну державної реєстрації припинення юридичної особи будь-яким державним реєстратором (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 у справі № 826/10249/18).
У своїх письмових поясненнях відповідач-1 Міністерство юстиції України також вказало на те, і з цим погодився суд першої інстанції, що він не є належним відповідачем у цій справі, оскільки порядок оскарження рішення, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації, встановлений у  статті 34 цього Закону. Відповідно до частини першої якої рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів або до суду. Отже, зазначена норма Закону визначає осіб, які можуть бути відповідачами у такому спорі.
  За частинами першою, третьою, четвертою  статті 45 ГПК України  сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у  статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного  законом  інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.
  Законом № 835-VIII від 26.11.2015  було внесено зміни до Закону про державну реєстрацію та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Цим  Законом, зокрема були внесені зміни щодо суб`єктів державної реєстрації.  Так, відповідно до пункту 14 статті 1 Закону про державну реєстрацію в редакції    Закону № 835-VIII від 26.11.2015  суб`єктами державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців є виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська та Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації, нотаріуси, акредитовані суб`єкти.
  Відповідно до підпункту 7 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та Перехідні положення» цього Закону територіальні органи, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку, припиняють надання послуг у сфері державної реєстрації на території відповідних адміністративно-територіальних одиниць за рішенням Кабінету Міністрів України, прийнятим у разі забезпечення виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями реалізації повноважень у сфері державної реєстрації, але не пізніше 30.04.2016.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2016 № 99 «Про реформування територіальних органів Міністерства юстиції та розвиток системи надання безоплатної правової допомоги»  ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства юстиції..
  Отже, станом на час розгляду справи саме Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація  є суб`єктом реєстраційної дії, а тому саме до неї має бути звернута вимога про внесення записів до    Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань.
З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знійшли свого підтвердження, а тому відхиляються колегією суддів як необґрунтовані, зроблені з невірним правозастосуванням та без врахування релевантної практики Верховного Суду та спростовуються викладеним вище.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006  №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.
У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).
Апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній  скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.
Відповідно до статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи вказане вище, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення Господарського суду міста Києва від 08.08.2022 у справі  №910/158/22 підлягає частковому скасуванню в частині визнання протиправним та таким, що підлягає скасуванню реєстраційний запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис № 1000651110021012037 від 15.11.2021 про припинення ТОВ «Ренарт» та зобов`язання Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації скасувати вказаний реєстраційний запис з прийняттям в цій частині нового рішення, яким відминити державну реєстрацію припинення юридичної особи ТОВ «Ренарт», здійснену державним реєстратором Шевченківської районної  в місті Києві державної  адміністрації. Зазначений висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 року у справі № 911/3135/20.
      Керуючись ст.ст. 240, 269, 270, 275, 276, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу  ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренарт" Леоненка Іллі Вікторовича на рішенння Господарського суду міста Києва від 08.08.2022 у справі №910/158/22, задовольнити частково.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.08.2022 у справі №910/158/22 скасувати частково в частині визнання протиправним та таким, що підлягає скасуванню реєстраційний запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних  осіб-підприємців та громадських формувань запис №1000651110021012037 від 15.11.2021 про припинення Товариства з обмеженою відповідальністю «Ренарт» (ідентифікаційний код 36342297) та зобов`язання Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації скасувати реєстраційний запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №  1000651110021012037 від 15.11.2021 про припинення Товариства з обмеженою відповідальністю «Ренарт» (ідентифікаційний код 36342297).
3. Прийняття в цій частині нове рішення, яким відминити державну реєстрацію припинення юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Ренарт» (02091, м.Київ, вул.Тростянецька, 6-б, кв.10, ідентифікаційний код 36342297), здійснену державним реєстратором Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 15.11.2021 запис № 1000651110021012037.
4. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 08.08.2022 у справі №910/158/22 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
4. Матеріали справи №910/158/22 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до статей 286-289 Господарського процесуального кодексу України.
          Повний текст постанови підписано  13.02.2023.

Головуючий суддя                                                            А.Г. Майданевич 

Судді                                                                                Б.О. Ткаченко

                                                                                В.В. Сулім