Ухвала
06 лютого 2023 року
м. Київ
справа № 200/12368/13
провадження № 61-1438ск23 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,         
розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Туманова Сергія Геннадійовича на постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 січня 2023 року у справі за скаргою  ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Слобожанський відділ державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра», на бездіяльність державних виконавців, 
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність державних виконавцівСлобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 
(м. Дніпро) (далі - Слобожанський ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області). 
Скарга обґрунтована тим, що відповідно до відповіді Слобожанського ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області від 20 вересня 2021 року № 31541 на виконанні у вказаному ВДВС перебувало зведене виконавче провадження про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ КБ «Надра»), яке було завершено ще 24 вересня 2014 року, будь-які інші виконавчі провадження на виконанні у ВДВС не перебувають. Проте, цим листом, отриманим нею 01 жовтня 2021 року, їй було відмовлено у скасуванні арештів на майно, а саме: номер запису про обтяження 6743401 від 20 серпня 2014 року, обтяжувачем якого 
є ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції. Зазначала, що така відмова є незаконною, адже станом на цю дату можливість повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання в силу вимог закону вичерпана. 
Враховуючи вищевикладене просила суд: поновити строк на оскарження дій державних виконавців; зобов`язати державних виконавців ВДВС скасувати арешти номер запису про обтяження 6743401 від 20 серпня 2014 року, обтяжувачем якого є ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції. 
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 
від 23 червня 2022 року поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду із скаргою на бездіяльність державних виконавців, заінтересовані особи - Слобожанський ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області, ПАТ КБ «Надра».
Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Слобожанський ВДВС 
у Дніпровському районі Дніпропетровської області, ПАТ КБ «Надра», на бездіяльність державних виконавців, задоволено.
Визнано неправомірною бездіяльність Слобожанського ВДВС 
у Дніпровському районі Дніпропетровської області щодо невжиття заходів для скасування арешту з нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , який був накладений на підставі постанови ВДВС Дніпропетровського РУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 44362405, виданої 
12 серпня 2014 року.
Зобов`язано Слобожанський ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області зняти арешт з нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 номер запису про обтяження 6743401 
від 20 серпня 2014 року, який був накладений на підставі постанови ВДВС Дніпропетровського РУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 44362405, виданої 12 серпня 2014 року.
Стягнуто з Слобожанського ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області на користь держави судовий збір у сумі 496,20 грн.
 
Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що всупереч вказаній Інструкції, державною виконавчою службою не були здійснені заходи щодо відновлення матеріалів вищевказаних виконавчих проваджень № 44362490 та 44362405 та зняття арешту, накладеного 
в рамках цих проваджень.
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 червня 2022 року  апеляційну скаргу Слобожанського ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області задоволено.
Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 
від 23 червня 2022 року скасовано.
У задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Слобожанський ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області, ПАТ КБ «Надра», на бездіяльність державних виконавців відмовлено.
Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Слобожанського ВДВС 
у Дніпровському районі Дніпропетровської області судові витрати 
у розмірі 2 481,00 грн.
Відмовляючи у задоволенні скарги, суд апеляційної інстанції виходив 
з того, що при поверненні виконавчого листа стягувачу державним виконавцем правомірно не прийнято рішення про скасування арешту, що накладений на майно боржника, так як рішення про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, що 
є підставою для зняття арешту, скасування інших вжитих державним виконавцем заходів примусового виконання рішення, а також проведення інших дій, необхідних у зв`язку із завершенням виконавчого провадження, державним виконавцем не приймалось. 
24 січня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Туманов С. Г. засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду 
від 18 січня 2023 року (надійшла до суду 30 січня 2023 року), в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Примусове виконання рішень, відповідно до статті 2 Закону України «Про виконавче провадження», покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.
Закон України «Про виконавче провадження» встановлює обов`язок виконавця відкрити виконавче провадження та прийняти виконавчий документ до виконання, вживати заходів щодо примусового виконання.
Відповідно до частин першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з пунктом 9 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на час повернення виконавчого листа) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.
Відповідно до частини п`ятої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.
Згідно з частиною першою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним 
у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних 
з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно з частиною другою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
За змістом частин 1-2 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках 
і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.
Згідно зі статтею 49 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу не є підставою для закінчення провадження.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що на виконанні 
у Дніпровському РВ ДВС у місті Дніпрі, яке перейменовано на Слобожанський ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області, на виконанні перебувало виконавче провадження № 44362405 
з виконання виконавчого листа у справі № 200/12368/13-ц, виданого 
04 липня 2014 року Бабушкінським районним судом 
м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 604 053,25 грн на користь ПАТ КБ «Надра» з 11 серпня 2014 року.
12 серпня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа 
у справі № 200/12368/13-ц, виданого 04 липня 2014 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 за кредитним договором у розмірі 604 053,25 грн на користь ПАТ КБ «Надра».
12 серпня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника, внесені відомості до державних реєстрів.
20 серпня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення із боржника виконавчого збору у розмірі 60 405,32 грн.
24 вересня 2014 року, на підставі пункту 9 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, яка діяла на момент виконавчої дії, державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, яка разом з оригіналом виконавчого документа направлено стягувачу.
Також, на виконанні у Дніпровському РВ ДВС у місті Дніпрі перебувало виконавче провадження № 44362490 з виконання виконавчого листа 
у справі № 200/12368/13-ц, виданого 04 липня 2014 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення судового збору 
з ОСОБА_1 у розмірі 3 441,00 грн на користь ПАТ КБ «Надра» 
з 11 серпня 2014 року.
12 серпня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа 
у справі № 200/12368/13-ц, виданого 04 липня 2014 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення судового збору 
у розмірі 3 441,00 грн на користь ПАТ КБ «Надра». 
20 серпня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 344,10 грн.
24 вересня 2014 року, на підставі пункту 9 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, що діяла на момент вчинення виконавчої дії, державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, яку разом з оригіналом виконавчого документа направлено стягувачу.
Виконавчі провадження № 44362490 та 44362405 знищено у ВДВС 
у зв`язку із закінченням трирічного строку зберігання у відповідності до Інструкції з питань ведення діловодства та архіву в органах ДВС.
З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 272647580 від 31 серпня 2021 року вбачається, що 
наявний запис про державну реєстрацію обтяження № 6743401 (спеціальний розділ), зареєстрованого 20 серпня 2014 року, вид обтяження - арешт нерухомого майна, опис предмета обтяження - все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 .
Дане обтяження під № 6743401 (спеціальний розділ) було зареєстровано у вищевказаному реєстрі на підставі постанови ВДВС Дніпропетровського РУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 44362405, виданої 
12 серпня 2014 року.
Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції стосовно того, що зняття арешту з майна боржника пов`язується із закінченням виконавчого провадження, а не з поверненням виконавчого документа стягувачу. 
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі № 127/2-1421/09 (провадження 
№ 61-22895св19), від 16 березня 2020 року у справі № 137/1649/17 (провадження № 61-26969св18).
Також, суд апеляційної інстанції вірно вказав, що виконання заявником (боржником) своїх зобов`язань перед ПАТ КБ «Надра» не підтверджується доказами. 
Посилання як на підставу касаційного оскарження на застосування норм права без урахування висновків у подібних правовідносинах, викладених            у постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі 
№ 203/3435/21 (провадження № 61-5467св21), не заслуговують на увагу, оскільки фактичні обставини у вказаній справі відрізняються від тих, що установлені судами у справі, яка переглядається в касаційному порядку. Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти лише такі рішення, де аналогічними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.
Інші доводи касаційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої та апеляційної інстанції, не свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до вимог абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених 
у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити 
у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Оскільки правильне застосування судами першої та апеляційної інстанції законодавства України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, розгляд зазначеної скарги не має значення для формування єдиної правозастосовної практики, 
а наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності судового рішення, то колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга на постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 січня 2023 року є необґрунтованою та 
у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд 
у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою 
представника ОСОБА_1 - адвоката Туманова Сергія Геннадійовича на постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 січня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Слобожанський відділ державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра», на бездіяльність державних виконавців, відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                Г. В. Коломієць 
                                                                                                       Б. І. Гулько
                                                                                                            Д. Д. Луспеник