ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
09 лютого 2023 року	  м. Одеса	Справа № 915/385/22	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Філінюка І.Г.
суддів Аленіна О.Ю., Таран  С.В. 

секретар судового засідання – Чеголя Є.О.
Представники сторін в судове засідання не з`явились. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАРАНТ-АГРО 2016»
на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 05.12.2022 (про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю  предмета спору та стягнення витрат на професійну правничу допомогу).
по справі №915/385/22   
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАРАНТ-АГРО 2016»
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНЬ АГРО ІНВЕСТ» 
про стягнення заборгованості у розмірі 201 033, 40 грн. 

ВСТАНОВИВ:

29.09.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «ГАРАНТ-АГРО 2016» звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНЬ АГРО ІНВЕСТ» заборгованість у розмірі 201   033,40 грн за виконанні роботи по Договору №9 про виконання робіт від 01.01.2020. Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача витрати на оплату правової допомоги у розмірі 8000,0 грн.
20.10.2022 від відповідача на електронну адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він повідомив, що ним погашено суму основного боргу в повному обсязі та виклав свої заперечення щодо стягнення з нього витрат на оплату правової допомоги у розмірі 8000,0 грн 
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 05.12.2022 закрито провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНЬ АГРО ІНВЕСТ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАРАНТ-АГРО 2016» 4000,0 грн витрат на професійну правничу допомогу.
В іншій частині заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, відмовлено.
Ухвала місцевого господарського суду мотивована наступним.
Судом встановлено, що відповідачем було повністю оплачено заявлену позивачем до стягнення суму заборгованості за виконанні по Договору №9 про виконання робіт від 01.01.2020 на загальну суму 201033,40 грн, однак вже після звернення позивача з позовом (29.09.2022) до суду та у день відкриття судом провадження у даній справі (04.10.2022).
Щодо витрат на оплату правової допомоги у розмірі 8000,0 грн., судом зазначено наступне. 
Місцевий господарський суд, розподіляючи витрати пов`язані із розглядом справи, дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи Договір про надання правової допомоги №26/04/22-02 від 26.04.2022 та Акт здачі-приймання робіт №1 (надання послуг) від 12.09.2022 до вказаного вище Договору, без зазначення в них конкретного переліку послуг, які надано, із зазначенням кількості витраченого часу на кожну з них, та відсутність претензій між сторонами та у відповідності до п.4.1. Договору встановлений в ньому фіксований розмір юридичних послуг у вигляді строго встановленої суми - 8000,0 грн, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат пов`язаних із розглядом справи у такому розмірі, адже розмір таких витрат має бути не тільки доведений та документально обґрунтований, а й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Суд дійшов висновку про те, що заявленими до відшкодування витрати, пов`язаних із розглядом справи (витрати на оплату правової допомоги) у розмірі 8000,0 грн є завищеними, в даному випадку критерію розумності та співмірності витрат пов`язаних із розглядом справи (витрати на оплату правової допомоги), відповідає сума у розмірі 4000,0 грн. 
20.12.2022 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАРАНТ-АГРО 2016» на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 05.12.2022 по справі №915/385/22, у якій скаржник просить скасувати ухвалу в частині стягнення витрат на правничу допомогу та ухвалити нове рішення, за яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНЬ АГРО ІНВЕСТ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАРАНТ-АГРО 2016» 8000,0 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Узагальнені доводи апеляційної скарги.
Відмовляючи у стягненні з Відповідача, суд не дослідив умови Договору, надав їм поверхневу оцінку та прийшов до висновків, що обсяг робіт з надання правової допомоги був незначним, так як Боржник добровільно сплатив вказану суму заборгованості перед фактичним розглядом справи і застосував вимоги ч.ч.5-7, 9 ст.129 ГПК України, за якими суд може з власної ініціативи не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Скаржник категорично не погоджується із прийнятим рішенням суду у цій частині
Скаржник зазначає, що суд допустився помилки та не дослідив належним чином здійснення адвокатом належного виконання ним своїх обов`язків, щодо надсилання вимоги Відповідачу про сплату боргу. Дійсно тільки в описі у поштовому відправленні була помилково зазначена інша адреса, а саме в графі «Куди: ВУЛИЦЯ ІВАСЮКА, будинок 62, місто Івано-Франківськ, 76002». Натомість і поштова накладна, і рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 28.04.2022 з відміткою про отримання - 07.05.2022 і сама вимога про сплату боргу, які є в матеріалах справи свідчать, що вимога була направлена саме на адресу Відповідача та була їм отримана.
Таким чином, суд належним чином не оцінив докази належного виконання адвокатом його обов`язків по досудовому врегулюванню спору чим порушив вимоги ст. 86 ГПК України.
З акту виконаних робіт не визначено ані обсяг робіт адвоката, ані витрачений час і встановити об`єм виконаних робіт суд не мав можливості, так як цьому питанню не приділив належної уваги. 
Скаржник зазначає, що об`єм робіт виконаний адвокатом у цій справі є досить значним і значно виходить за вказані судом аргументи для зниження судових витрат. Починаючи з того, що Позивач знаходився до травня 2022 р. на окупованій території у м. Мелітополь Запорізької області і адвокатом були докладені зусилля щодо евакуації документів, які підтверджують заборгованість Відповідача на підконтрольну територію України та інше. Підготовка вказаної апеляційної скарги входить у переліку робіт і оплати правової допомоги у розмірі суми зафіксованої цим Договором.
Узагальнені позиції інших учасників справи.
04.01.2023 до суду апеляційної інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНЬ АГРО ІНВЕСТ» надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 05.12.2022 без змін. 
Процесуальний рух справи в суді апеляційної інстанції.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді – Філінюка І.Г., суддів: Аленіна О.Ю., Таран С.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.12.2022.
На момент надходження апеляційної скарги матеріали справи №915/385/22 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили. 
Ухвалою Південно – західного апеляційного господарського суду від 21.12.2022  доручено господарському суду Миколаївської області невідкладно надіслати матеріали справи №915/385/22 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.
Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАРАНТ-АГРО 2016» на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 05.12.2022 по справі №915/385/22 до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.           
28.12.2022 матеріали справи №915/385/22 надійшли до суду апеляційної інстанції. 
Ухвалою Південно-західний апеляційний господарський суд від 29.12.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАРАНТ-АГРО 2016» на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 05.12.2022 (про закриття провадження у  справі у зв`язку з відсутністю  предмета спору та стягнення витрат на професійну правничу допомогу) по справі №915/385/22.
Призначено справу №   915/385/22 до розгляду на 09.02.2023 о 14:30 год.
В судове засідання представники сторін не з`явились. 
Відповідно до частини 12 статті 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою, колегія суддів переходить до розгляду апеляційної скарги по суті.
Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно статті 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 ГПК України, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Об`єктом апеляційного перегляду у даній справі є ухвала суду першої інстанції щодо розподілу судових витрат, а саме витрат позивача на професійну правничу допомогу. 
За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Статтею 15 ГПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Згідно зі статтею 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом
Пунктом 12 частини третьої статті 2 ГПК України установлено, що однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Статтею 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин першої - четвертої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на   професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на   професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу   професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на   професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому частинами п`ятою, шостою статті 126 ГПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на   професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на   професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на   професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Разом із тим у частині п`ятій зазначеної статті цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не покладати такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 зазначеного Кодексу,   відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому у судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічні висновки викладені у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.
Ці висновки було підтверджено і в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.11.2019 у справі № 910/906/18 та від 06.12.2019 у справі № 910/353/19.
Отже, під час вирішення питання про розподіл витрати на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, визначеними у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи;   обґрунтованість   та пропорційність   розміру витрат   до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
Тобто критерії, визначені частиною четвертою статті 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини четвертої статті 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічний висновок викладено в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.
У справі, що розглядається, на підтвердження витрат на   професійну правничу допомогу Підприємство надало:
- Договір про надання правової допомоги №26/04/22-02 від 26.04.2022;
- Акт здачі-приймання робіт №1 (надання послуг) до Договору №26/04/22-02 про надання правової допомоги від 26.04.2022;
- квитанція до прибуткового касового ордера №1 від 19.09.2022 на суму 8000,0 грн;
- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Рябушко В.С. №ЗП 002125 від 09.04.2019;
- ордер на надання правничої (правової) допомоги ТОВ «ГАРАНТ-АГРО 2016» адвокатом Рябушко Вячеславом Степановичем Серія АР №1098687 від 18.09.2022.
Як вірно встановлено місцевим господарським судом, що 26.04.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГАРАНТ-АГРО 2016» (клієнт, позивач у справі) та адвокатом Рябушко Вячеславом Степановичем (адвокат) було укладено Договір про надання правової допомоги №26/04/22-02 від 26.04.2022, відповідно до п.1, якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором з питань стягнення заборгованості з ТОВ «ПІВДЕНЬ АГРО ІНВЕСТ» за Договором №9 про виконання робіт від 01.01.2020.
Згідно п.п.1.1. вказаного Договору адвокат зобов`язується:
- надавати клієнту консультації з питань господарського права; організовувати ведення претензійно-позовної роботи по матеріалам, що підготовлені клієнтом;
- надавати клієнту правову допомогу щодо захисту прав та інтересів останнього в судах загальної, господарської, адміністративної юрисдикціях усіх рівнів, органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування (ведення справи).
Відповідно до п.4.1. Договору вартість послуг адвоката становить фіксовану суму: 8000,0 (вісім тисяч) гривень за весь комплекс послуги у т.ч. консультування, підготовку та подачу до суду однієї позовної заяви та її супроводження у суді всіх інстанцій до набрання рішення законної сили, отримання виконавчих документів та направлення їх органам державної виконавчої служби, казначейства.
Відповідно до частини першої статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Так, розглядаючи надані Підприємством докази понесених витрат на правову допомогу, місцевий господарський суд, врахував правові позиції Верховного Суду, дійшов заснованого на законі висновку, що розмір заявлених відповідачем до стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8000,00 грн. не відповідає повною мірою критерію реальності адвокатських витрат та критерію розумності їх розміру, оскільки такі витрати не співставні з обсягом і змістом наданих послуг. 
При цьому суд дослідив питання обґрунтованості витрат та врахував, що:
-          предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за договором виконання робіт, правовідносини за якими не викликають будь-яких складнощів; складність розрахунків незначна; 
-          справу було розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін; серед заяв по суті позивачем подано лише позовну заяву та заяву б/н від 30.11.2022 (вх.№5902/22); 
-          відповідачем визнано та сплачено заявлену суму до стягнення заборгованість (основний борг) у повному обсязі та у добровільному порядку в процесі розгляду справи судом; 
-          справа є типовою і нескладною, не потребувала значних витрат часу на підготовку позовних матеріалів, в тому числі не впливає на репутацію сторони, не пригортає публічний інтерес до справи. 
За вказаних обставин, суд дійшов висновку про те, що заявленими до відшкодування витрати, пов`язаних із розглядом справи (витрати на оплату правової допомоги) у розмірі 8000,0 грн є завищеними, в даному випадку критерію розумності та співмірності витрат пов`язаних із розглядом справи (витрати на оплату правової допомоги), відповідає сума у розмірі 4000,0 грн. 
Отже, з матеріалів справи та змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат, керуючись, зокрема, такими критеріями, як пов`язаність цих витрат з розглядом справи, обґрунтованість та пропорційність, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, дійшов висновку   не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, що заявлені до стягнення.
Судова колегія відхиляє доводи апеляційної скарги та зазначає, що суд належним чином не оцінив докази належного виконання адвокатом його обов`язків по досудовому врегулюванню спору чим порушив вимоги ст. 86 ГПК України та зазначає наступне. 
Так, суд має право під час вирішення питання про розподіл судових витрат   з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України,   не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Висновки судів про часткову відмову Підприємству у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав неспіврозмірності, непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчать про порушення ними норм процесуального законодавства.
Судова колегія не приймає доводи апеляційної скарги, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю, відповідно до наступного.
Судова колегія враховує, що 12.05.2020 Велика Палата Верховного Суду ухвалила постанову у справі № 904/4507/18, в якій підтвердила свій висновок, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц), і зробила висновок, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 згаданої постанови).
При апеляційному перегляді ухвали місцевого суду судова колегія не виявила у діях суду першої інстанції порушень приписів статей 126, 129 ГПК України, неправильного застосування норм матеріального права або інших порушень норм процесуального права, які б призвели до ухвалення судами незаконних рішень.
Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження.
Висновки колегії суддів апеляційного господарського суду.
Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Таким чином, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються на його власній оцінці та спростовуються наведеними та встановленими судом обставинами справи.
На підставі викладеного, ухвала Господарського суду Миколаївської області від 05.12.2022 по справі № 915/385/22 є законною та обґрунтованим, оскільки її винесено в результаті повного з`ясування обставин, що мають значення для справи та правильного застосування норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАРАНТ-АГРО 2016» суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд –
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАРАНТ-АГРО 2016» – залишити без задоволення.
Пункти 2 та 3 ухвали Господарського суду Миколаївської області від 05.12.2022 у справі №   915/385/22 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.
Повний текст постанови складено 13.02.2023.

Головуючий суддя                                                                                І.Г. Філінюк 

Суддя                                                                                                    О.Ю. Аленін

Суддя                                                                                                    С.В. Таран