УХВАЛА
29 грудня 2022 року                                                                                                              
м. Київ
 
справа № 757/60763/16-к
провадження № 51-4190 ск 22
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                         ОСОБА_1 ,
суддів                                     ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
 
розглянувши матеріали касаційної скарги прокурора відділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 на вирок Вищого антикорупційного суду від 29 вересня 2021 року та ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 19 вересня 2022 року щодо  ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,
встановив:
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК, касаційний суд дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог вказаної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі вказується обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. В обґрунтуванні обов`язково слід навести мотиви, чому особа вважає рішення незаконним, тобто в чому полягає неправильність застосування норм матеріального і/або процесуального права.
Проте наведених положень процесуального закону прокурором не дотримано. 
Зокрема прокурор, не погоджуючись з оцінкою доказів, наданої судами першої та апеляційної інстанцій, та які, на її думку, доводять винуватість ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7   у вчиненні інкримінованого злочину, не наводить обґрунтувань щодо допущення цими судами таких порушень норм кримінального процесуального права, які, з огляду на положення ст. 412 КПК, могли вплинути на законність ухвалених судових рішень і тягнуть за собою обов`язкове їх скасування з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438  цього Кодексу. При цьому, як убачається з копії ухвали апеляційного суду, в апеляційній скарзі прокурор ставив питання про скасування вироку суду першої інстанції та ухвалення нового вироку, а не призначення нового розгляду в цьому суді.
Крім того, в касаційній скарзі прокурор наводить доводи, зміст яких стосується невідповідності висновків суду, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом касаційної перевірки.
Водночас прокурор не зазначає на які доводи її апеляційної скарги суд апеляційної інстанції у своєму рішенні не дав умотивованої відповіді.
Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування  судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права і переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у касаційній скарзі прокурора належного обґрунтування й недотримання вимог ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню Судом питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.
Ураховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу прокурора на вирок Вищого антикорупційного суду від 29 вересня 2021 року та ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 19 вересня 2022 року щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , залишити без руху і надати строк для усунення недоліків упродовж десяти днів із  дня отримання копії даної ухвали.
У разі невиконання вимог Верховного Суду касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
С у д д і:

ОСОБА_1                                  ОСОБА_2 ОСОБА_3