ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" лютого 2023 р.    м. Львів         Справа №907/310/22
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді                                                                                І.Б. Малех
суддів                                                                                                    В.М.Гриців
          О.В.Зварич 
секретар судового засідання          Залуцький Д.Т.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства спеціального зв`язку від 13.09.2022 №11-02/1146 (вх. № апеляційного суду 01-05/2316/22, 01-05/2322/22 від 19.09.2022) 
на рішення Господарського суду Закарпатської області від 25 серпня 2022 року (суддя Лучко Р.М., повний текст рішення складено 30.08.2022, м. Ужгород) 
у справі №907/310/22
за позовом Повного товариства “Міський ломбард Зеньковець С.М. і компанія”, м. Ужгород
до відповідача Державного підприємства спеціального зв`язку, м. Київ
про стягнення 669182,46 грн.
за участю представників учасників процесу: 
від позивача: не з`явився; 
від відповідача в режимі відеоконференції: Козинець Ю.С. – адвокат (ордер серія АА№1250605 від 14.11.2022);
ВСТАНОВИВ:
          26.05.2022 на розгляд Господарського суду Закарпатської області поступила позовна заява Повного товариства “Міський ломбард Зеньковець С.М. і компанія”, м. Ужгород до відповідача Державного підприємства спеціального зв`язку, м. Київ про стягнення 669182,46 грн. Також, позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. 
Дані позовні вимоги мотивовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором на послуги спеціального зв`язку №17 від 03.03.2010, в частині забезпечення схоронності цінного відправлення №746, прийнятого відповідачем для пересилання спецзв`язком, відповідно до реєстру №1 від 23.02.2022 та акту на виконання послуг спецзв`язку за 23.02.2022, у зв`язку з чим відповідно до п.4.1. договору останній зобов`язаний відшкодувати розмір суми оголошеної цінності відправлення, що складає 669  182,46 грн.  
Відповідач, в свою чергу заперечує позовні вимоги вказуючи на те, що станом на 24.02.2022 цінне відправлення позивача було доставлено до Головної структури ДПСЗ (м. Київ, площа Вокзальна, буд. 3) для подальшого вручення адресату, однак через початок військової агресії російської федерації проти України та активних бойових дій в місті Києві роботу Головної структури було призупинено, а здійснення доставки відправлень по місту Києву тимчасово припинено. 09.03.2022 оперативним черговим підприємства було встановлено факт проникнення невстановленої особи на територію і в приміщення виробничої будівлі ДПСЗ (м. Київ, площа Вокзальна, буд. 3), де розміщена Головна структура підприємства та крадіжки майна (вмісту поштових відправлень). В подальшому, про вчинене кримінальне правопорушення (злочин) ДПСЗ було повідомлено орган досудового розслідування , відомості за даним фактом внесено до Єдиного державного реєстру розслідувань (№КП 12022100170000053 від 09.03.2022). На даний час досудове розслідування зазначеного кримінального провадження здійснюється Територіальним управлінням ДБР, розташованому у м. Києві та в даному кримінальному провадженні ДПСЗ є потерпілою особою. При цьому, відповідач акцентує увагу на тому, що згідно вимог п.4.1. договору, відповідальність, передбачена за повну втрату цінного відправлення, а цінне відправлення, про яке вказує позивач, не було втрачено виконавцем, його було викрадено невстановленою особою (особами), в результаті незаконного проникнення до виробничої бази ДПСЗ, шляхом виламування дверей, вибиванням вікон тощо. Відповідно до цього, вважає відсутньою вину підприємства, відповідача, як підставу відповідальності за порушення господарського зобов`язання, що виключає можливість притягнення до відповідальності за порушення господарського зобов`язання. 
Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 25 серпня 2022 року у справі №907/310/22 позовні вимоги - задоволено; стягнуто з Державного підприємства спеціального зв`язку на користь Повного товариства «Міський ломбард Зеньковець С.М. і компанія» 669182,46 грн. компенсації суми оголошеної вартості втраченого цінного відправлення та 10037,74 грн. в повернення сплаченого судового збору. 
Дане рішення мотивовано тим, що відповідачем не виконано зобов`язання з доставки одержувачу цінного відправлення №746 від 23.02.2022, надане виконавцю за договором відповідно до реєстру №1 від 23.02.2022 та акту на виконання послуг спецзв`язку за 23.02.2022 по причині його крадіжки з виробничого приміщення виконавця (відповідача) невстановленими особами, за фактом якої органами досудового розслідування 09.03.2022 зареєстроване кримінальне провадження № 12022100170000053, в якому відповідач визнаний потерпілим, відповідно до ч.1 ст. 55 КПК України (лист територіального управління ДБР, розташоване у м. Києві від 05.07.2022). При цьому, судом вказано, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами наявності надзвичайних і невідворотних обставин, яким виконавець не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Отже, визначення розміру збитків вартістю втраченого цінного відправлення повністю відповідає абз. 2 ч.1 ст. 225 Господарського кодексу України. Відповідно до цього позовні вимоги задоволено. 
Відповідач – Державне підприємство спеціального зв`язку, не погодившись з винесеним рішенням подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що таке прийнято з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права з неповним дослідженням матеріалі та обставин справи.
Скаржник зазначає, що судом не дано належної оцінки тому, що ним вчинялись всі можливі в конкретних умовах дії, спрямовані на належне виконання договірних зобов`язань і невручення відправлення сталося не з вини відповідача. При цьому вказує, що саме 24.02.2022 він намагався здійснити вручення відправлень, адресованих одержувачу – Державній скарбниці НБ України, але зв`язатися з ним для отримання перепустки відповідач не зміг, телефон одержувача не відповідав, про що наголошувалось в суді першої інстанції. Копія акту від 24.02.2022, яким підтверджується даний факт долучений до апеляційної скарги, з посиланням на те, що такий не міг бути поданий раніше через те, що такий, як частина інших документів була евакуйована. 
Крім цього, скаржник вказує, що як і в підготовчому, так і в судовому засіданні суду першої інстанції зазначалося, що злочинне проникнення до будівлі стало можливим саме внаслідок її пошкодження через потрапляння ракети, запущеної збройними силами російської федерації. Факт пошкодження будівлі підтверджується, як вказує скаржник, листом Шевченківського управління поліції ГУ НПУ у м. Києві від 31.08.2022 №9728/125/56-22. 
Судом необґрунтовано відмовлено, на думку скаржника, в задоволенні клопотання про зупинення провадження в даній справі до закінчення кримінального провадження та набранням законної сили рішенням суду у кримінальній справі, з посиланням на те, що саме наявність або відсутність вини в діях відповідача, як одного з елементів , утворюючи склад господарського правопорушення, має бути в першу чергу встановлено судом, з метою прийняття законного рішення про притягнення до господарсько-правової відповідальності. 
Також, в своє обґрунтування скаржник вказує, що цінне відправлення, про яке йдеться в позові, не було втрачено виконавцем, його було викрадено невстановленими особами в результаті незаконного проникнення до виробничої будівлі відповідача, що підтверджується матеріалами справи. Вина, як підстава відповідальності за порушення господарського зобов`язання в діях виконавця (відповідача ) є відсутньою. 
Відповідно до цього просить скасувати рішення Господарського суду Закарпатської області від 25.08.2022 у справі №907/310/22 та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити. Судові витрати просить покласти на позивача. 
До апеляційної скарги долучено: копію акту від 24.02.2022 про неможливість вручення відправлення; копію листа Шевченківського управління поліції ГУ НПУ у м. Києві від 31.08.2022 №9728/125/56-22 та копію запиту відповідача від 31.08.2022 №02-04/1084. 
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 05 жовтня 2022 року (головуючий суддя Малех І.Б., судді – Гриців В.М., Зварич О.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства спеціального зв`язку від 13.09.2022 №11-02/1146 (вх. № апеляційного суду 01-05/2316/22, 01-05/2322/22 від 19.09.2022) на рішення Господарського суду Закарпатської області від 25 серпня 2022 року у справі №907/310/22. Витребувано матеріали справи №907/310/22 в Господарського суду Закарпатської області. 
31.10.2022 в канцелярію суду поступили матеріали справи №907/310/22. 
В подальшому, ухвалою суду від 03.11.2022 розгляд апеляційної скарги Державного підприємства спеціального зв`язку від 13.09.2022 №11-02/1146 (вх. № апеляційного суду 01-05/2316/22, 01-05/2322/22 від 19.09.2022) на рішення Господарського суду Закарпатської області від 25 серпня 2022 року №907/310/22 призначено в судове засідання на 23.11.2022 на 11 год. 45 хв.
Ухвалою суду від 23.11.2022 розгляд справи по основному рішенню призначено на 11.01.2023 на 10 год. 20 хв. 
Заслухавши пояснення представника скаржника в судовому засіданні 11.01.2023 та в зв`язку з неявкою представника позивача розгляд справи відкладено в судове засідання на 08.02.2023.
В судове засідання 08.02.2023 з`явився представник скаржника, яка підтримала доводи апеляційної скарги з мотивів, наведених в такій. 
Позивач участі уповноваженого представника в судове засідання 08.02.2023 не забезпечив, причин неявки не повідомив, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи ухвалами суду, докази чого містяться в матеріалах справи. Відзиву на апеляційну скаргу позивачем не подано. 
03.10.2022 в канцелярію суду від скаржника поступило клопотання від 26.09.2022 №11-02/1194 (вх. № апеляційного суду 01-04/5499/22 від 03.10.2022) про долучення доказів до матеріалів справи, а саме копію листа Виробничого підрозділу Вокзал станції Київ-Пасажирський Філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця» від 14.09.2022 №939 та копію листа ГУ Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві від 16.09.2022 №71 01-4146/71 09. При цьому останній вказує, що дані докази не були подані суду першої інстанції з причин отримання їх вже після розгляду справи по суті та подання апеляційної скарги, з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Дані листи, як вказує скаржник, підтверджують факт пошкодження будівлі відповідача, внаслідок ракетного удару, здійсненого по місту Київ. 
18.10.2022 в канцелярію суду від скаржника поступило клопотання від 13.10.2022 №11-02/1275 (вх. № апеляційного суду 01-04/5329/22 від 18.10.2022) про долучення додаткових доказів, які не були подані суду першої інстанції, що підтверджують настання форс-мажорних обставин, які унеможливили виконання обов`язку надання послуг поштового зв`язку спеціального призначення по забезпеченню перевезення та доставки відправлення №746 від 23.02.2022 , вагою, 1,004 кг., оціночною вартістю 669  182,46 грн. , згідно договору №17 від 03.03.2010, укладеному з позивачем у справі, а саме: сертифікат №3000-22-1096 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданий Київською торгово-промисловою палатою 12.10.2022 , з причин отримання його вже після розгляду справи по суті та подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції – 13.10.2022 (вх. №1618), з причин , що об`єктивно не залежали від нього. 
У відповідності до вимог ст. 73 ГПК України, встановлено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3; показаннями свідків. 
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст. 74 ГПК України). 
Згідно вимог ст. 76 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування . Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.  
Частиною 1 ст. 77 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. 
Згідно статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках , якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Як вбачається з матеріалів та обставин справи, відповідач клопотав, ще в підготовчому засіданні про зупинення провадження у даній справі до закінчення кримінального провадження та набранням законної сили рішенням суду у кримінальній справі, однак в такому йому відмовлено було ухвалою суду від 27.07.2022. В подальшому такий клопотав про оголошення перерви до початку розгляду справи по суті, яке було обґрунтоване викликом представника позивача, з метою проведення слідчих (розшукових) дій, вході яких мало бути вирішено питання про надання статусу потерпілої особи позивачу у кримінальному провадженні №12022100170000053 від 09.03.2022 (лист від 11.08.2022 №125-22/к/11-03-6048/22), що також не було враховано.
Вивчивши вищеописані докази в сукупності з матеріалами та обставинами справи, з врахуванням обґрунтованості причин неможливості подання доказів на підтвердження форс-мажорних обставин, суд апеляційної інстанції ухвали долучити до матеріалів справи: копію листа Шевченківського управління поліції ГУ НПУ у м. Києві від 31.08.2022 №9728/125/56-22, копію запиту відповідача від 31.08.2022 №02-04/1084, копію листа Виробничого підрозділу Вокзал станції Київ-Пасажирський Філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця» від 14.09.2022 №939 та копію листа ГУ Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві від 16.09.2022 №71 01-4146/71 09 для повного та всестороннього дослідження всіх обставин справи та прийняття законного та обґрунтованого рішення.
Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою, оцінивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення представника скаржника, судова колегія Західного апеляційного господарського суду прийшла до висновку про не відповідність рішення Господарського суду Закарпатської області від 25 серпня 2022 року нормам чинного матеріального та процесуального права, матеріалам та обставинам справи, виходячи з наступного. 
Обставини справи: 
Відповідно до п. 2.1. статуту Державного підприємства спеціального зв`язку, затвердженого наказом Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 10.09.2012 №510 (в редакції наказу Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 22.10.2021 №624) Підприємство створене з метою забезпечення своєчасного, якісного і повного задоволення потреб споживачів у послугах поштового зв`язку спеціального призначення, кур`єрських послугах і послугах із воєнізованої охорони об`єктів і приміщень, надання послуг із пересилання міжнародних відправлень, впровадження єдиної технічної і технологічної політики, розробки й реалізації економічних і соціальних програм, забезпечення діяльності філій Підприємства за принципом єдиного технологічного процесу і єдиної мережі спеціального зв`язку України, забезпечення виконання завдань особливої державної важливості з приймання, перевезення і доставки відправлень, що містять державну й комерційну таємницю.
03 березня 2010 року Державним підприємством спеціального зв`язку, як виконавцем та Повним товариством «Міський ломбард Зеньковець С.М. і компанія», як відправником, укладеного договір на послуги спеціального зв`язку за №17, за умовами якого відправник здає виконавцю відправлення, які відповідають вимогам спеціального зв`язку, а виконавець, в свою чергу, приймає від відправника відправлення спеціального зв`язку для перевезення і доставки їх адресатам в держави, міста і пункти, які обслуговує спецзв`язок України та спецзв`язок країн СНД (п.п. 1.1., 1.2. договору).
Відповідно до п. 2.1. договору виконавець зобов`язався приймати від відправника в приміщенні спецзв`язку відправлення, які відповідають вимогам спеціального зв`язку та забезпечити перевезення та доставку цих відправлень до адресатів в терміни згідно Переліку класів доставки відправлень з м. Ужгорода по території України.
Згідно з п. 2.2. договору відправник зобов`язується оформляти всі передбачені виконавцем документи на відправлення призначені для перевезення та доставки (реєстр встановленої форми тощо).
Термін дії договору сторони визначили в п. 7.1. договору з дати підписання протягом одного року.
Якщо за один місяць до завершення терміну дії договору ні одна із сторін не заявить про його припинення, договір вважається кожного разу продовженим на попередніх умовах на той же термін (п. 7.2. договору).
Матеріалами справи встановлено та не заперечено сторонами продовження строку дії договору станом на час виникнення спірних правовідносин, позаяк доказів припинення дії договору у встановленому законом чи визначеному розділом 7 договору суду не надано.
На виконання умов договору, 23.02.2022 позивач передав відповідачу цінне відправлення №746 для його доставки до Державної скарбниці Національного Банку України (м. Київ, вул. Пухівська, 9), що підтверджується реєстром №1 для приймання відправлень, зданих в Закарпатський обласний вузол спецзв`язку від 23.02.2022, актом на виконання послуг спецзв`язку за 23.02.2022.
Відповідно до даних документів позивачем передано, а відповідачем прийнято без жодних зауважень і застережень відправлення з оголошеною цінністю на суму 669182,46 грн.
За твердженням позивача вміст відправлення становив брухт дорогоцінних металів у вигляді ювелірних виробів, які за договором на поставку брухту дорогоцінних металів №33/2020 від 15.12.2020 підлягали поставці Національному банку України.
У зв`язку з неотриманням одержувачем цінного відправлення №746 позивачем до Закарпатського обласного вузлу спецзв`язку 21.03.2022 подано заяву №20 від 21.03.2022 про розшук відправлення спецзв`язку.
У відповідь на означену заяву позивача, Закарпатський обласний вузол спецзв`язку ДПСЗ надав лист-відповідь за №01-04/52 від 12.04.2022, відповідно до змісту якого повідомлено, що під час відновлення роботи Головної структури відповідача було встановлено, що частину цінних відправлень, які знаходилися на зберіганні у виробничій будівлі підприємства станом на 24.02.2022 було викрадено невідомими особами, за фактом чого підприємством було одразу повідомлено орган досудового розслідування, відомості за яким внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань.
Згідно з наданими відповідачем доказами, щодо кримінального провадження №12022100170000053, відомості про останнє внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.03.2022, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09.03.2022.
Відповідач, у справі відповідно до листа Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві від 05.07.2022 є потерпілим в означеному кримінальному провадженні та відповідно до листа №11-02/389 від 19.04.2022 підприємством Відповідача надано органу досудового розслідування перелік невручених одержувачами цінних відправлень, які було викрадено невідомими особами із виробничої будівлі підприємства, до якого за №87 включено, зокрема, й відправлення позивача у справі №746 від 23.02.2022 оціночною вартістю 669182,46 грн.
Згідно з клопотаннями №11-02/958 та №11-02/957 від 08.08.2022, відповідач, просив орган досудового розслідування викликати для проведення слідчих дій представника позивача, з метою з`ясування факту укладення між сторонами договору про надання послуг спецзв`язку протягом 2010-2022 років, а також просив надати інформацію про виявлення органом досудового розслідування майна вмісту цінних відправлень із зазначенням його, опису, кількості з метою визначення власника та вирішення питання про повернення вилученого майна.
Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Києві відповідно до листа №12548-22/к/11-03-6047/22 від 11.08.2022 повідомлено відповідача, що за результатами проведення слідчих дій було виявлено речі ззовні схожі на ювелірні вироби, які під час їх вилучення знаходилися в перемішаному стані, без бирок і пломб, у зв`язку з чим, для встановлення з якого металу (сплаву) виготовлені вилучені вироби, їх маси, вартості, інших ідентифікуючих ознак призначено комплексну експертизу.
Окрім того, органом досудового розслідування, відповідно до листа та №12549-22/к/11-03-6048/22 від 11.08.2022 повідомлено відповідача про виклик на 11.08.2022 на допит представника Позивача.
Крім цього позивач вказує, що він не має жодного відношення до кримінального провадження №12022100170000053, не подавало та не планує подавати заяву про визнання потерпілим, а позовні вимоги в даній справі ґрунтуються на неналежному виконанні відповідачем господарського зобов`язання за укладеним між сторонами договором, відповідальність за яке передбачена умовами договору.
Так, судом встановлено, що пунктом 4.1. договору встановлено матеріальну відповідальність виконавця перед відправником за невиконання чи неналежне надання послуг спеціального зв`язку, зокрема, за повну втрату цінного відправлення відшкодування в розмірі суми оголошеної цінності відправлення та плати за перевезення та доставку.
За твердженням позивача, відповідачем неналежно виконано зобов`язання за договором та допущено втрату надісланого позивачем спеціальним зв`язком цінного відправлення №746 від 23.02.2022, у зв`язку з чим виконавець за договором повинен в порядку п. 4.1. договору відшкодувати вартість цінного відправлення в сумі його оголошеної цінності 669182,46 грн., що й становить предмет позовних вимог в даній справі.
Відповідач, заперечуючи проти позову, акцентує увагу на відсутності в діях працівників виконавця вини, як неодмінної складової відшкодування збитків та вказує, що в спірних правовідносинах не мала місце втрата виконавцем цінного відправлення позивача, позаяк таке було викрадено невстановленими особами, а відтак, на відповідача не може покладатися відповідальність визначена в п. 4.1. договору.
Отже, встановлення наявності підстав для покладення на Державне підприємство спеціального зв`язку обов`язку відшкодування вартості цінного відправлення позивача №746 від 23.02.2022 в розмірі суми його оголошеної цінності є предметом судового дослідження та оцінки в даній справі.
При перегляді рішення місцевого господарського суду Західний апеляційний господарський суд керувався наступним. 
У відповідності до вимог п.1. ч. 2. ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.
Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим до його виконання.
Згідно із ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, що кореспондується положенням ч.1 ст. 173 Господарського кодексу України, встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Вимогами ст. 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Матеріалами та обставинами справи встановлено, що спірні правовідносини виникли в межах та на підставі договору, який за своєю природою опосередковує надання визначених в ст. 1 Закону України «Про поштовий зв`язок» платних послуг поштового зв`язку окремим категоріям користувачів.
Діяльність у сфері надання послуг поштового зв`язку спеціального призначення, фельд`єгерського зв`язку (урядового фельд`єгерського зв`язку, відомчого фельд`єгерського зв`язку у складі Збройних Сил України) провадиться відповідно до законодавства України.
Як вірно відмічено судом першої інстанції, зміст спірної послуги це відповідальність за порушення зобов`язань при наданні якої у вигляді заявлених до стягнення збитків і становить предмет позовних вимог і полягає у прийнятті відповідачем цінного відправлення позивача, забезпечення його перевезення та доставку одержувачам, отже, відповідно, правове регулювання спірних правовідносин визначається з урахуванням глав 63 та 64 Цивільного кодексу України.
У відповідності до вимог ст. 901 Цивільного кодексу України, встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Приписами ч. 1 ст. 906 Цивільного кодексу України визначено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.
Крім того, згідно з ч. 1 ст. 908, ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України встановлено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
Відповідно до вимог ст. 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).
Перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини (ч. ч. 1, 2 ст. 924 Цивільного кодексу України).
Отже, для відшкодування збитків в спірних правовідносинах необхідно довести такі елементи: 1.неправомірність поведінки особи. 2. Наявність шкоди. 3. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. 4. Вина особи, що завдала шкоду. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.
Згідно з ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
При цьому, з врахуванням положень ст. ст. 906, 924 Цивільного кодексу України, ст. 218 Господарського кодексу України відсутність вини щодо порушення господарського зобов`язання підлягає доведенню Відповідачем у справі, зокрема шляхом доказування тієї обставини, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності, яким Виконавець не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.
Означені положення реалізовано сторонами в п. 4.2. договору, зокрема, в частині звільнення Виконавця від матеріальної відповідальності у випадку, коли втрата або пошкодження вкладення сталися внаслідок дії непереборних сил (землетрус, ураган, повінь тощо).
Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства (абз. 2 ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 226 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов`язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб`єктам, - зобов`язаний відшкодувати на вимогу цих суб`єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі.
Як встановлено обставинами справи, сторонами 03.03.2010 укладено було договір на послуги спеціального зв`язку №17, за яким відповідач зобов`язався прийняти від позивача відправлення спеціального зв`язку та доставити їх адресатам, згідно умов договору. 
23.02.2022 позивачем було надано відповідачу для пересилання в державну скарбницю Національного Банку України цінності вагою 1,004 кг. на суму 669  182, 46 грн., що підтверджується реєстром форм 1К, відправленням класу А №1 від 23.02.2022, номер прийняття відправлення 746. 
24.02.2022 початок військової агресії російської федерації проти України. 
Відтак, станом на початок такої агресії 24.02.2022 вищевказане цінне відправлення було доставлено до Головної структури відповідача, розташованої за адресою його реєстрації: м. Київ, площа Вокзальна, буд. 3 для подальшого вручення адресату. 
25.02.2022 як вказує скаржник, через активні бойові дії в місті Києві, роботу головної структури було призупинено, здійснення доставки відправлень по місту Києву тимчасово зупинено.  
Однак, як вказує в подальшому скаржник, не дивлячи на бомбардування м. Києва, саме 24 лютого він намагався здійснити вручення відправлень, адресованих одержувачу – Державній скарбниці НБ України, але зв`язатися з ним для отримання перепустки він не зміг, телефон одержувача не відповідав, що підтверджується копією акту від 24.02.2022. 
Дане свідчить про те, що відповідачем вчинялись всі можливі в конкретних умовах дії спрямовані на належне виконання договірних зобов`язань, а відтак, слід констатувати те, що невручення відправлення сталося не з вини відповідача. 
В подальшому 02.03.2022, в результаті військового злочину російської федерації проти України, а саме: ракетного удару по місту Києву, було пошкоджено виробничу будівлю відповідача: вибито шибки, віконні рами, пошкоджено стелі, підлогу, комп`ютерну та офісну техніку, а також внутрішньо об`єктову сигналізацію та систему зовнішнього та внутрішнього відеоспостереження.
Даний факт, підтверджується листом АТ «Українська залізниця» Філії «Пасажирська компанія» Виробничий підрозділ вокзал Станції Київ Пасажирський від 14.09.2022 №939. 
За даним фактом було розпочато кримінальне провадження за №42022102100000043 від 02.03.2022 за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 438 Кримінального кодексу України. 
09.03.2022 оперативним черговим підприємства було встановлено факт проникнення невстановленої особи (осіб) на територію і в приміщення виробничої будівлі відповідача (м. Київ, пл.. Вокзальна, 3) де розміщена Головна структура підприємства, та крадіжки майна и(вмісту поштових відправлень). 
Факт пошкодження будівлі підтверджено також листом Шевченківського управління поліції ГУ НПУ у м. Києві від 31.08.2022 №9728/125/56-22. 
Як зазначає, скаржник, про вчинене кримінальне правопорушення (злочин) було одразу повідомлено орган досудового розслідування, відомості за даним фактом внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань (№КП 12022100170000053 від 09.03.2022). Дане досудове розслідування зазначеного кримінального провадження здійснюється територіальним управлінням Державного Бюро Розслідувань. 
У відповідності до вимог п.4.1. договору встановлено матеріальну відповідальність виконавця за невиконання чи неналежне надання послуг спецзв`язку, в тому числі у вигляді відшкодування відправнику шкоди у сумі оголошеної цінності відправлення. 
Обумовлена даним пунктом договору відповідальність передбачена за повну втрату цінного відправлення. 
Однак, як встановлено матеріалами та обставинами справи, цінне відправлення, про яке зазначає позивач, не було втрачено виконавцем (скаржником), його було викрадено невстановленими особами, в результаті незаконного проникнення до виробничої будівлі відповідача. 
Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з твердженням скаржника, що вина, як підстава відповідальності за порушення господарського зобов`язання, в діях виконавця (відповідача) відсутня. 
Крім цього, судом апеляційної інстанції поновлено строк та долучено до матеріалів справи доказу, а саме: сертифікату Київської торгово-промислової палати № 3000-22-1096 від 12.10.2022 про форм мажорні обставини (обставини непереборної сили). 
Даний сертифікат засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) – військова агресія російської федерації проти України, що стало підставою для введення воєнного стану в Україні та протиправні дії третіх осіб, яким передувало пошкодження виробничої будівлі Державного підприємства спеціального зв`язку, внаслідок ракетного удару по м. Києву, що спричинило зникнення вкладень у цінні відправлення. Зокрема по Державному підприємству спеціального зв`язку, щодо обов`язку (зобов`язання), а саме щодо надання відповідно до п.2.1. договору послуг поштового зв`язку спеціального призначення по забезпеченню перевезення до доставки відправлення № 746 від 23.02.2022 вагою1,004 кг., оціночною вартістю 669  182,46 грн. адресованого до Державної скарбниці Національного Банку України у термін з 02.03.2022 року. Період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили): дата настання – 02 березня 2022 року, дата закінчення тривають на 12 жовтня 2022 року. 
Отже, з врахуванням обставин та матеріалів справи, суд апеляційної інстанції встановив відсутність вини відповідача у невиконанні умов договору, наявність форс-мажорних обставин, а відтак в задоволенні позовних вимог слід відмовити.
У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно з ч. 1 ст. ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Отже, відповідно до цього, судом першої інстанції порушено норми процесуального права та неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.
Відтак з врахуваннями наведеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Згідно п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Згідно ч. 14 ст. 129 ГПК України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до пп. “б”, “в”, п. 4 ч. 1 ст. 282 Господарського процесуального кодексу України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням: нового розподілу судових витрат, понесених, у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
В зв`язку з відмовою в позові, судові витрати по сплаті судового збору в суді першої та апеляційної інстанції слід покласти на позивача. 
Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 275, 277, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -  
П О С Т А Н О В И В :
1.          Апеляційну скаргу Державного підприємства спеціального зв`язку від 13.09.2022 №11-02/1146 (вх. № апеляційного суду 01-05/2316/22, 01-05/2322/22 від 19.09.2022) – задоволити.
2.          Рішення Господарського суду Закарпатської області від 25 серпня 2022 року у справі №907/310/22 скасувати та прийняти нове рішення.
3.          В задоволенні позову Повного товариства “Міський ломбард Зеньковець С.М. і компанія” до відповідача Державного підприємства спеціального зв`язку про стягнення 669182,46 грн. відмовити.
4.          Судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції покласти на позивача. 
5.          Стягнути з Повного товариства “Міський ломбард Зеньковець С.М. і компанія” (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, просп. Свободи, буд. 28, прим.№35; код ЄДРПОУ 36357696) на користь Державного підприємства спеціального зв`язку (01032, м. Київ, пл. Вокзальна, буд. 3; код ЄДРПОУ 24366929) 15056,61 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції. 
6.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів відповідно до ст.ст. 286 - 289 ГПК України. 
7.          Матеріали справи №907/310/22 повернути Господарському суду Закарпатської області. 

Повний текст постанови складено та підписано 20.02.2023.

Головуючий суддя                                                                      І.Б.Малех 

Суддя                                                                                          В.М.Гриців

Суддя                                                                                О.В.Зварич