Ухвала    
 
10 лютого 2023 року
м. Київ
справа № 344/10290/21
провадження № 61-1145 ск23 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Голуб Григорій Степанович, на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 липня            2022 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 15 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини; за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Івано-Франківської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визначити додатковий строк для подання ним до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини двоюрідної сестри ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном в один місяць з часу набрання рішенням суду законної сили.
Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його двоюрідна сестра ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина, зокрема на квартиру АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_3 , у межах шестимісячного строку відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України, спадщину повинна була прийняти дочка померлої ОСОБА_4 , яка ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. 
15 квітня 2021 року  ОСОБА_1 вважаючи себе єдиним спадкоємцем померлої, звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, але йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій постановою від 04 червня 2021 року у зв`язку з тим, що він пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини відповідно до статті 1270 ЦК України. 
У вересні 2021 року  ОСОБА_2  звернувся до суду з позовом, в якому просив визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 .
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області             від 11 липня 2022 року, залишеним без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 15 грудня 2022 року, у задоволенні позовів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.
Ухвалою Верховного Суду від 23 січня 2023 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою     ОСОБА_5 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 липня            2022 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 15 грудня 2022 року у зв`язку із її необгрунтованістю.
До Верховного Суду 20 січня 2023 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на вказані судові рішення, у якій просив їх скасуватив частині відмови у задоволенні його позову та ухвалити нове в цій частині, яким його позов задовольнити у повному обсязі.
Підставою касаційного оскарження заявник зазначає застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року справа № 643/3049/16-ц, від 17 березня 2021 року справа № 638/17145/17, тощо (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд визнає її необґрунтованою, з огляду на таке.
За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.
Подібний висновок викладений Верховним Судом України у постанові 
від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З указаним висновком погодився Верховний Суд у постановах від 01 квітня 2019 року справа № 643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18), від 11 листопада 2020 року справа                       № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20), від 03 березня 2020 року справа № 145/148/20 (провадження № 61-16153св20).
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.
Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. 
Подібна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду                        від 22 січня 2020 року справа № 592/18695/18 (провадження                                   № 61-13558св19), від 12 грудня 2022 року справа № 522/10729/18 (провадження № 61-18612св21).
Рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях
Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 є двоюрідним братом  ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .                  ІНФОРМАЦІЯ_2 померла дочка ОСОБА_3 - ОСОБА_4                     15 квітня 2021 року  ОСОБА_1 звернувся до Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті двоюрідної сестри ОСОБА_3 , однак нотаріусом йому відмовлено у видачі такого свідоцтва у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини.
Обґрунтовуючи поважність причин пропуску шестимісячного строку, ОСОБА_1 зазначав, що він вважав, що після смерті ОСОБА_3 , у межах шестимісячного строку відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України, спадщину повинна була прийняти дочка померлої ОСОБА_4 . Однак ОСОБА_4 не прийняла спадщину після смерті своєї матері, а тому строк для прийняття спадщини пропущений ним з поважних причин.
Вирішуючи спір в частині позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дав належну оцінку обставинам, на які посилався позивач на підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у нього об`єктивних, непереборних та істотних труднощів для своєчасного прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , оскільки  ОСОБА_1 не доведено належними та допустимим доказами існування обставин, які б перешкоджали йому своєчасно подати заяву про прийняття спадщини будь-якими засобами зв`язку, у тому числі і поштового зв`язку, електронного зв`язку, телеграмою, факсом тощо.
Разом з тим, для подання заяви про прийняття спадщини не обов`язково їхати до нотаріальної контори, оскільки законодавство не позбавляє спадкоємця права направити таку заяву за допомогою засобів поштового зв`язку.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду 
від 09 лютого 2022 року у справі № 709/769/19 (провадження 
№ 61-13720св20) та від 14 червня 2022 року у справі № 346/3357/21 (провадження № 61-3306св22).
Доводи касаційної скарги щодо застосування судами норм права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року справа № 643/3049/16-ц, від 17 березня 2021 року справа                        № 638/17145/17, тощо є безпідставними, оскільки у цих постановах встановлені судами фактичні обставини справи не є тотожними та ідентичними у порівнянні зі справою, яка є предметом перегляду. 
Інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки у цілому зводяться до незгоди заявника з ухваленими судовими рішеннями, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального та процесуального права й зводяться до необхідності переоцінки судом доказів, що відповідно до вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції. 
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті  касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції  переглянув судове рішення  відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення  від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
Висновки апеляційного суду у цій справі щодо відмови у визначенні  додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, не суперечать правовим позиціям, викладеним у зазначених вище постановах Верховного Суду, підстав для відступлення від яких Верховний Суд не вбачає.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
На підставі викладеного Верховний Суд дійшов висновку про наявність передбачених пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України підстав для визнання касаційної скарги   ОСОБА_6 необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Голуб Григорій Степанович, на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 липня 2022 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 15 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини; за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Івано-Франківської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Додані до скарги матеріали повернути заявнику. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                             О. В. Білоконь
О. М. Осіян
Н. Ю. Сакара