15.02.23
22-ц/812/258/23
Єдиний унікальний номер судової справи: 484/2979/22
Номер провадження: 22-ц/812/258/23 Суддя-доповідач апеляційного суду: Крамаренко Т.В.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
15 лютого 2023 року м. Миколаїв
Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:
головуючого - Крамаренко Т.В.,
суддів - Темнікової В.І., Царюк Л.М., 
із секретарем судового засідання – Стрілець К.О.,
без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою 
Товариства з обмеженою відповідальністю 
«Агрофірма Корнацьких»
на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 грудня 2022 року, ухваленого під головуванням судді – Шикері І.А. в приміщенні того ж суду по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі

в с т а н о в и л а:

У вересні 2022 року ОСОБА_1  в інтересах якого  діяла адвокат Сотська С.О. звернулася до суду із позовом до ТОВ «Агрофірма Корнацьких» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі.
Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 на праві власності належить земельна частка (пай) площею 4,78 га, яка розташована в межах Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. 
28 грудня 2009 року ОСОБА_1 укладено договір оренди вищевказаної земельної частки (паю) з ТОВ «Агрофірма Корнацьких» терміном на 50 років, який зареєстровано в книзі реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) по сільській раді 02 березня 2010 року за №130. 
Відповідно до умов договору оренди, орендар сплачує орендну плату щорічно, але не пізніш як до 26 грудня року, за який здійснюється розрахунок по орендній платі.
Однак відповідач порушує умови договору оренди, оскільки за 2020-2021 роки не сплачує орендну плату, що на переконання позивачки свідчить про систематичність її невиплати.
Загальна сума заборгованості по орендній платі за 2020-2021 роки після утримання податків складає 7 021,84 грн., яка не виплачена без поважних причин.
Посилаючись на викладене позивачка просила суд достроково розірвати договір оренди земельної частки (паю) укладений між нею та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» площею 4,78 умовних кадастрових га відповідно до сертифікату МК №0035527 терміном на 50 років, розташованої в межах Кам`янобалківської сільської ради (на тепер Первомайська міська рада) Первомайського району Миколаївської області, який зареєстрований в Книзі реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) по Кам`янобалківській сільській раді 02 березня 2010 року за №130. Стягнути з ТОВ Агрофірма «Корнацьких» на її користь заборгованість по орендній платі в сумі 7 021,84 грн.
08 листопада 2022 року відповідачем - ТОВ «Агрофірма Корнацьких» подано відзив на позов, в якому останній просив у задоволенні позову відмовити, оскільки у товариства відсутня заборгованість перед позивачкою, адже орендна плата за 2020-2021 роки була сплачена уповноваженому представнику позивачки, відповідно до нотаріально-посвідченої довіреності - ОСОБА_2 , оскільки позивачка не реагувала на вжиті відповідачем заходи щодо її виплати.
У відповіді на відзив, представник позивача - адвокат Сотська С.О. зазначала, що доводи відповідача про те, що ним вживалися усі необхідні заходи, щодо виплати позивачці орендної плати, є безпідставними та такими, що не звільняють відповідача від обов`язку сплатити орендну плату. Твердження відповідача про те, що він перерахував орендну плату за 2020-2021 р, в сумі 8563,22 грн. представнику позивачки за довіреністю - ОСОБА_2 вважає необґрунтованими оскільки не відповідають дійсності, адже при зверненні в касу господарства за отримання орендної плати позивачці було відмовлено у зв`язку з тим, що вона відмовилась підписати зобов`язання про бажання укласти договір купівлі-продажу земельної частки (паю). 
Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 грудня 2022 року позов задоволено. Достроково розірвано договір оренди земельної частки (пай), укладений 28 грудня 2009 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких», площею 4,78 умовних кадастрових гектарів, відповідно до сертифікату серії МК № 0035527, терміном на 50 років, розташованого в межах території по Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, який зареєстрований в Книзі реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) по Кам`янобалківській сільській раді 02 березня 2010 за № 130. Стягнуто з «Агрофірма Корнацьких» на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі в сумі 7 021,84 грн. та 1 984,80 грн. судового збору.
Рішення суду мотивоване тим, що матеріали справи не містять даних про умисне ухилення позивачки від отримання орендної плати та вчинення будь-яких дій з боку відповідача для належного виконання ним обов`язку щодо сплати орендної плати, а відтак наявні всі підстави для задоволення позову.
Не погодившись із рішенням суду, ТОВ «Агрофірма Корнацьких» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просило рішення суду скасувати та ухвали нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що апелянтом нараховуються орендна плата у більшому розмірі, що дає можливість перекриття майбутніх періодів. Зазначає про те, що ТОВ «Агрофірма Корнацьких» орендна плата за 2020-2021 роки була сплачена представнику позивачки за нотаріально посвідченою довіреністю, а відтак взагалі відсутня будь-яка заборгованість по виплаті орендної плати, що вказує на відсутність правових наслідків для сторін. Крім того, судом не було надано жодної правової оцінки факту вжиття ТОВ «Агрофірма Корнацьких» заходів щодо сплати орендної плати позивачці, а саме листу від 25.03.2021 року, довідці від 01 листопада 2022 року №458, платіжним дорученням за №№710, 711 від 08 лютого 2022 року. До того ж, представник ТОВ «Агрофірма Корнацьких» просив розглянути апеляційну скаргу без участі представника товариства. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачки - адвокат Сотська С.О. просила рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення, розгляд апеляційної скарги проводити без участі позивачки та її представника. 
У судове засідання сторони не з`явилися, про місце й час розгляду справи повідомлені належним чином, представники сторін просили розгляд апеляційної скарги проводити без їх участі. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).
Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Таким вимогам закону оскаржуване рішення не в повній мірі відповідає. 
З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 20 березня 2001 року нотаріусом Першої Первомайської державної нотаріальної контори Бойчук С.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3-300, ОСОБА_1 належить земельна частка (пай), площею 4,78 умовних кадастрових гектарів, розташована в межах території Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області (а.с.7). 
28 грудня 2009 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» укладено договір оренди вказаної земельної частки (паю) строком на 50 років, який зареєстровано у Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) по Кам`янобалківської сільській раді 02 березня 2010 року за №130 (а.с.11).
Пунктом 2.2 Договору передбачено, що за користування вказаною в Договорі земельної часткою орендар сплачує орендодавцю щороку оренду плату у грошовій формі, у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної частки (паю), що в грошовому вигляді становить - 1211,77 грн. Орендар сплачує орендну плату протягом дії Договору, але не пізніш яку до 26 грудня року, за який здійснюється розрахунок по орендній платі.
Форма оплати і розмір платежів можуть щороку погоджуватися між сторонами шляхом внесення змін або доповнень до цього Договору. Орендна плата, враховуючи невиплачену, підлягає індексації на дату її виплати відповідно до рівня інфляції національної валюти України. Орендар, за погодженням з орендодавцем може перенести термін виплати орендної плати. 
За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.
Як на підставу задоволення своїх вимог позивачка посилається на те, що  відповідачем порушуються умови договору оренди землі щодо сплати орендної плати за користування належної  їй на праві власності земельною ділянкою у період 2020-2021 років, заборгованість з якої становить 7 021,84 грн.
Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, що визначено пунктом 1 частини 1 статті 11 ЦК України. 
За змістом статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення, майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм   цивільного законодавства, щодо договору, договору найму, регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України «Про оренду землі».
Відповідно до статті 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в поряду, передбачених ЗК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі (частина 1 статті 6 Закону України «Про оренду землі»).
Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону України «Про оренду землі»).
Згідно зі статтею 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Відповідно до статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
Частиною 1 статті 43 Закону України «Про оренду землі» передбачено обов`язок орендаря повернути орендодавцю земельну ділянку у разі припинення договору оренди землі.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року в справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18) зазначено,  що враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку,  що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої  статті 651 ЦК України. Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом України також у постанові від 11 жовтня 2017 року  в справі № 6-1449цс17 і підстав для відступу від неї, як і від висновку в справі № 910/16306/13, Велика Палата Верховного Суду не вбачає. Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932св18) зроблено висновок, що частинами першою і другою статті 651 ЦК України передбачено, що зміна   або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено  або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Тлумачення пункту д) частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначеному договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435св18) зазначив, що у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Невиконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання  на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).
Згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним  із визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі.
Отже, оскільки законодавець визначає однією із істотних умов договору оренди землі орендну плату, то основний інтерес особи, яка передає майно в оренду, полягає в отриманні орендної плати за таким договором. Порушення цього інтересу має наслідком завдання шкоди, через що сторона (орендодавець) значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору оренди земельної ділянки.
Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 17.08.2022 року щодо ОСОБА_1 за 2020 рік ТОВ «Агрофірма Корнацьких» нарахувало орендну плату у розмірі 4 864,72 грн., з якої виплатила позивачці 0 грн.; за 2021 рік нарахувало 3 698,50 грн. виплатило - 0 грн. Всього нараховано 8 563,22 грн. з яких необхідно сплатити податків на суму 1 541,38 грн. (а.с. 14-16).
Отже, наведене свідчить про систематичну несплату відповідачем орендної плати позивачу.
Матеріали справи не містять будь-яких доказів, що систематична несплата орендної плати, була пов`язана у зв`язку з відмовою позивачки від її отримання або внаслідок іншої винної поведінки ОСОБА_1 . 
Не подано до суду належних та допустимих доказів виконання своїх обов`язків за спірним правочином за оспорюваний період.
Умовами договору оренди передбачено, що саме орендар сплачує орендну плату орендодавцю.
Тому, будучи, зобов`язаним своєчасно сплачувати орендну плату у порядку та строки, передбачені умовами договору, а саме до 26 грудня року, за який здійснюється розрахунок по орендній платі, відповідач не надав жодних доказів, що якимось чином намагався виконати свій обов`язок щодо сплати орендної плати але не мав змогу цього зробити через створення ОСОБА_1 перешкод або з інших поважних причин. 
Зокрема, що орендодавцю було запропоновано але вона відмовилася від отримання орендних платежів протягом 2020-2021 років, або орендар вживав інші заходи щодо виплати орендної плати але не мав можливості сплатити, у тому числі шляхом внесення коштів кредитору за місцем його проживання або шляхом внесення грошових коштів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори, якщо не знало куди відправляти кошти на виконання договірного зобов`язання.
Посилання відповідача на лист направлений на адресу позивачки від 05 листопада 2021 року щодо отримання орендної плати не може свідчити про вживання заходів щодо виплати орендної плати, оскільки доказів отримання позивачкою вказаного листа матеріали справи не містять (а.с.35-38). 
За встановлених обставин, та відсутності доказів вчинення ТОВ «Агрофірма Корнацьких» усіх залежних від нього дій, направлених на своєчасну виплату орендодавцю орендної плати, а також доказів навмисного ухилення ОСОБА_1 від її отримання, колегія погоджується з висновком суду про наявність юридичних підстав для розірвання спірного договору оренди земельної частки (паю).
Доводи апеляційної скарги щодо сплати орендної плати у 2019 році в більшому розмірі, ніж передбачено договором у 2020-2021 роках, не заслуговують на увагу, оскільки при розрахунку нарахованої ОСОБА_1 орендної плати слід виходити з відомостей, зазначених у відомостях з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків щодо позивачки, а не в договорі оренди, оскільки ці відомості внесені саме відповідачем.
Разом з тим, задовольнивши вимоги про стягнення заборгованості по орендній платі та стягнувши з відповідача на користь позивачки 7 021,84 грн. суд виходив з того, що ТОВ «Агрофірма Корнацьких» не виконало свого обов`язку щодо виплати позивачці орендної плати, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, що уповноважена особа згідно нотаріально посвідченої довіреності - ОСОБА_2 передав ці гроші позивачці.
Між тим з таким висновком суду погодитися не можливо з огляду на наступне.
Положеннями статті 244 ЦК України передбачено представництво за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.
Строк довіреності встановлюється у довіреності. Якщо строк довіреності не встановлений, вона зберігає чинність до припинення її дії. Довіреність, у якій не вказана дата її вчинення, є нікчемною (ст. 247 ЦК України).
За статтею 248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі, зокрема, закінчення строку довіреності, скасування довіреності особою, яка її видала, відмови представника від вчинення дій, що були визначені довіреності та ін. 
Як вбачається з матеріалів справи, 26 серпня 2003 року ОСОБА_1 на підставі нотаріально посвідченої довіреності за р/№6831 уповноважила, зокрема, ОСОБА_2 користуватися та розпоряджатися належної їй на підставі сертифікату серія МК № 0035527 (реєстраційний №1457) земельною часткою (паєм) в колишньому КСП «Світанок» Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району площею 4,78умовних кадастрових одиниць для чого надала йому право, в тому числі, вчиняти всі дозволені законодавством правочини по розпорядженню, користуванню земельною ділянкою (продавати, міняти, здавати в оренду, заставляти, вносити до статутного фонду господарських товариств з правом підпису установчих документів та документів, пов`язаних з виходом зі складу цих товариств тощо) визначати у кожному випадку суттєві умови договору, подавати від її імені заяви, розписуватися за неї, отримувати гроші, майно по укладеним договорам (а.с.41).
Строк дії зазначеної вище довіреності не вказаний, доказів щодо припинення її дії матеріали справи не містять, а відтак за положеннями ст. 247 ЦК України на теперішній час довіреність від 26 серпня 2003 року за р/№6831 є дійсною.
Згідно наданих відповідачем платіжних доручень №710, №711 від 08 лютого 2022 року ТОВ «Агрофірма Корнацьких» сплачено орендну плату за 2020-2021 роки ОСОБА_1 на підставі довіреності від 23 серпня 2003 року ОСОБА_2 (а.с.39-40).
Також про сплату орендної плати за 2020-2021 роки у лютому 2022 року у сумі 8 563,22 грн. свідчать відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 17.08.2022 року (а.с.8).
Наведе свідчить про виконання відповідачем у 2022 році обов`язкову щодо виплати орендної плати за договором оренди земельної частки (паю) та відсутність заборгованості з орендної плати за 2020-2021 роки на день подання позову - 09 вересня 2022 року.
Посилання суду на ненадання доказів відповідачем щодо передачі грошових коштів ОСОБА_2 ОСОБА_1 не може свідчити про невиконання обов`язку товариством щодо несплати позивачці орендної плати, до того ж позивачка ніяким чином не заперечувала про неотримання нею у лютому 2022 році орендної плати, зокрема, від ОСОБА_2 уповноваженого нею на отримання грошей на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 26 серпня 2003 року. 
На зазначене вище суд першої інстанції належної уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про наявність заборгованості по орендній платі за 2020-2021 роки та стягнув з відповідача на користь позивачки 7 021,84 грн.
За таких обставин, рішення суду в частині задоволення вимог  ОСОБА_1 до ТОВ «Агрофірма Корнацьких» про стягнення заборгованості по орендній платі на підставі  п. 1, 2, ч.1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні цих вимог.
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Ураховуючи часткове задоволення апеляційної скарги ТОВ «Агрофірма Корнацьких». за вимогу майнового характеру на 1488,60 грн. (992,40 грн. х 150%) та задоволення вимоги немайнового характеру, за яку ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн. з урахуванням взаєморозрахунку з позивачки на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 496,20 грн. (1488,60 грн. – 992,40 грн.), у зв`язку з чим судове рішення в частині судових витрат підлягає зміні. 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381,382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальності «Агрофірма Корнацьких»задовольнити частково.
Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 грудня 2022 рокув частині задоволення вимог  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» про стягнення заборгованості по орендній платі скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.
Рішення суду в частині судових витрат змінити.
Стягнути з  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП  НОМЕР_1 ) на користь Товаристваз обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» (код ЄДРПОУ 31929340) судовий збір у розмірі 496, 20 грн.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених статтею 389 ЦПК України. 
Головуючий Т.В. Крамаренко

Судді: В.І. Темнікова

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 16 лютого 2023 року.