КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
03110 м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а
факс284-15-77 e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

Унікальний номер справи № 759/9137/22 Апеляційне провадження № 22-ц/824/4358 /23	Головуючий у суді першої інстанції  - Петренко Н.О.. Доповідач у суді апеляційної інстанції  -  Суханова Є.М.	
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

21 лютого 2023 року                                                                     м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
            головуючого судді:                Суханової Є.М.,
            суддів:                                  Сушко Л.П., Олійника В.І.
 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в особі представника Сокуренко Наталії Вікторівни на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:
          
           У серпні 2022 року представник АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 25.10.2010 року у розмірі 38 681,56 грн. та судового збору у розмірі 2481,00 грн.
          В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідач з метою отримання банківських послуг підписав заяву б/н від 25.10.2010 р. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була проінформована про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк». Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3 договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду, що прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Таким чином, банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпорядитись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Станом на 05.07.2022 року заборгованість відповідача становить 38 681,56 грн. з яких: 31 340,44 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 7 341,12 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.
            Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2022 року позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково. 
            Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №  б/н від 25.10.2011 року у розмірі 31 340,44 грн., та судовий збір у розмірі 2 481,00 грн., а всього 33 821,44 грн. 
            В іншій частині позовних вимог відмовлено.
            Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» в особі представника Сокуренко Наталії Вікторівни подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, і неправильне застосування судом норм матеріального права, просило рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у позові та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити у повному обсязі, а в інші частині судове рішення залишити без змін. 
          Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
 Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
 Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
         Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
         У частині 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
         Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
         Згідно частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
         Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
          Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
          Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
         Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
          Вирішуючи даний спір та задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті.А тому, враховуючи те, що позивачем обґрунтовано зазначено про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника заборгованості за тілом кредиту у розмірі 31 340 грн. 44 коп., заборгованість по тілу кредиту підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Також, суд посилався на правову позицію, яка викладена в постанові Верховного суду від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19).
         В цій частині судове рішення не оскаржується сторонами.
         Вирішуючи даний спір та відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме долучений до матеріалів справи Витяг з Умов та правил надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомилася і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
        Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження N 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
        Однак, такі висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.
        Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
        Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
        Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
        При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.            
        Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
        Судом встановлено, що 25.10.2010 року  ОСОБА_1 звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписала анкету-заяву згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок./а.с.36/.
       Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» кредитний ліміт неодноразово змінювався./а.с. 34/.
       Як вбачається із матеріалів справи відповідачем був підписаний кредитний договір б/н, за яким надано наступні кредитні карки: №  НОМЕР_1 з терміном дії до 02/15, № НОМЕР_2 з терміном дії до 04/17; № НОМЕР_3 з терміном дії до 05/21/а.с.23/.
       З виписки за договором № б/н за період 06.04.2011-06.07.2022р. вбачається, що  ОСОБА_1 систематично користувалася кредитною карткою/а.с.26-33/.
       Станом на 05.07.2022 року заборгованість відповідача становить 38 681,56 грн. з яких: 31 340,44 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 7 341,12 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.
        Щодо стягнення заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 7 341, 12грн., суд апеляційної інстанції доходить наступного.
       Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
      Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
      Як встановлено судом, відповідач ознайомився з умовами та правилами надання банківських послуг,  а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді та погодився з ними, що засвідчив своїм підписом.
      Відповідно до ч.1 ст.1056 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
      Відповідно до «Умов та правил надання банківських послуг» розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком у випадку інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку та погодження клієнта на нові умови, а також шляхом надсилання СМС-повідомлень.
       Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції помилково вважав розрахунок заборгованості неналежним та недопустимими доказом у справі в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 7 341 грн. 12 коп..
       Встановлено, що розрахунок заборгованості містить розмір відсоткової ставки, суми нарахувань за кожний окремий проміжок часу, у тому числі окремо по відсотках, тілу кредиту, суму нарахувань по кожному з видів зобов`язань.
       Встановлено, що відповідач поставила свій підпис та ознайомилась з умовами та правилами надання банківських послуг в ПриватБанку 25.10.2010 року.
         Також встановлено, що відповідачем не було спростовано наданий позивачем розрахунок заборгованості.
       Відтак, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині.
      Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 7 341, 12гривень.
      З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що майнове право   позивача було порушено відповідачем.
      При вирішенні даного спору суд першої інстанції мав виходити із положень ст.ст. 536, 1048, 1056 ЦК України.
      З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по простроченим відсоткам підлягають задоволенню.
      Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
       Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
       За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає за можливе здійснити зміну розподілу судових витрат.
       Як вбачається з матеріалів справи, позивач АТ КБ «ПриватБанк» сплатив судовий збір розмірі 2 481,00 гривень (за подання позовної заяви) та 3 721, 50 гривень (за подання апеляційної скарги на рішення суду), що у сукупному розмірі складає 6 202,50 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача на користь  АТ КБ «ПриватБанк».
       
        Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
        Таким чином, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду першої інстанції  в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по простроченим відсоткам не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції в цій частині ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, що полягало у невірному тлумаченні закону, і підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог в цій частині відповідно до ст. 376 ЦПК України.

    Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, колегія суддів
п о с т а н о в и в :
       Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.
       Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2022 року в частині відмови у стягненні заборгованості по простроченим відсоткам у розмірі 7 341,12 грн. та судових витрт скасувати та ухвалити нове судове рішення в цій частині.
       Позов задовольнити.
       Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційнй банк «Приватбанк» (код ЄДРПОУ 14360570, рах. № НОМЕР_5 , МФО 305299) заборгованість по простроченим відсоткам у розмірі 7 341, 12 гривень.
       Стягнути з   ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційнй банк «Приватбанк» (код ЄДРПОУ 14360570, рах. № НОМЕР_5 , МФО 305299)  судові витрати у розмірі 6 202,50 гривні.
        В іншій судове рішення залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом  тридцяти днів до суду касаційної інстанції.
Повна постанова  складена  21 лютого 2023  року
 
Головуючий                                                              Є.М. Суханова
 
Судді:                                                                         Л.П.Сушко 
                                                                                      В.І. Олійник