Ухвала
 
21 лютого 2023 року
м. Київ
справа № 589/1950/22
провадження № 61-1613 ск23 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 13 жовтня               2022 року та постанову Сумського апеляційного суду від 12 січня 2023 року за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», ОСОБА_2, про заміну сторони виконавчого провадження,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2022 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТОВ«ФК «Кредит-Капітал») звернулося до суду з заявою про заміну стягувача у виконавчому документі (судовому наказі) по справі № 2н-193/09 з ПАТ «Універсал Банк» на правонаступника ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у зв`язку з відступленням права вимоги відповідно до кредитного договору від 08 листопада 2007 року.
Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області                          від 13 жовтня 2022 року, залишеною без змін постановою Сумського апеляційного судувід 12 січня 2023 року, заяву ТОВ«ФК «Кредит-Капітал» задоволено. Замінено сторону стягувача у судовому наказі по справі               № 2н-193/09 з ПАТ «Універсал Банк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». 
У січні 2023 року   ОСОБА_2  подала до Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення, у якій просила їх скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням такого.
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. Вказане правило застосовується судом касаційної інстанції і при оскарженні постанови суду апеляційної інстанції, яка прийнята за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 14 листопада 2016 року               ПАТ «Універсал Банк» відступило право вимоги ТОВ «Прімоколект-Капітал», а 12 липня 2021 року ТОВ «Прімоколект-Капітал» відступило право вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», яке набуло статусу нового кредитора/стягувача за судовим наказом № 2н-193/09, виданим Шосткинським міськрайонним судом Сумської області 03 липня 2009 року про стягнення з    ОСОБА_3  на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості у розмірі 22 989,26 грн.
Судовий наказ двічі пред`являвся до виконання та 27 листопада 2020 року повернутий стягувачу. Докази повного чи часткового виконання боржником судового наказу по справі № 2н-193/09 відсутні.
У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду, виконання яких є складовою права на справедливий суд та ефективний захист прав сторони у справі, що передбачені статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. 
Частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. 
Отже, за змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК Українита частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Задовольняючи заяву ТОВ«ФК «Кредит-Капітал», суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, вірно встановив,  що до заявника перейшло право вимоги, що виникло з кредитного договору від 08 листопада 2007 року відносно боржника, у зв`язку з чим заявник набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до     ОСОБА_3 . При цьому, суди вірно виходили з того, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення прав вимоги є матеріальним правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження, що є підставою, передбаченою частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», для заміни стягувача у справі. 
За таких обставин, суди дійшли вірного висновку про задоволення заяви    ТОВ«ФК «Кредит-Капітал», замінивши стягувача ПАТ «Універсал Банк»  щодо боржника   ОСОБА_3 , оскільки звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».
Такі висновки відповідають правовій позиції, яка викладена в постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13 та постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 6-1355/10 (провадження № 61-12076св18), від 15 травня 2019 року у справі                           № 370/2464/17 (провадження № 61-39193св18), від 29 березня 2021 року у справі № 2-5356/10 (провадження № 61-17987св20) і ця практика є незмінною.
Доводи касаційної скарги про те, що ухвалені судами попередніх інстанцій судові рішення у справі є незаконними та ухваленими з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права є безпідставними, оскільки підставою для заміни стягувача у справі, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
Посилання заявника на те, що кредитор пропустив річний строк пред`явлення судового наказу до виконання, який був поновлений ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 20 лютого               2014 року, яка набрала чинності 07 березня 2014 року, а тому немає підстав для заміни стягувача його правонаступником колегія суддів відхиляє, з огляду на таке.
Частиною першою статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV) (у редакції, яка діяла на момент набрання чинності вказаної ухвали) було передбачено, що виконавчі листи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.
На час повернення виконавчого документу стягувачу (27 листопада              2020 року) Закон № 606-XIV втратив чинність, у зв`язку з прийняттям Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).
Згідно з пунктом 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону            № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.
Частиною першою статті 12 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавчі документи можуть пред`являтися до примусового виконання протягом трьох років.
Статтею 23 Закону № 606-XIV, а також статтею 12 Закону № 1404-VIII встановлено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема, пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.
Відповідно до статті 37 Закону № 1404-VIII повернення документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.
Таким чином, повернення виконавчого документа стягувачу без виконання, не позбавляє його правонаступника права на повторне звернення з виконавчим документом до виконання протягом трьох років з дня його повернення. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.
Інші доводи касаційної скарги, які є аналогічними тим, що були викладені в апеляційній скарзі і їм дана належна правова оцінка, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають, а є лише незгодою заявника з їх змістом.
Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень убачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК Українита статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, наслідки розгляду такої скарги не мають значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень, тому є підстави для відмови у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою.
Керуючись частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
УХВАЛИВ :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 13 жовтня 2022 року та постанову Сумського апеляційного суду від 12 січня 2023 року за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», ОСОБА_2, про заміну сторони виконавчого провадження.
Додані до скарги матеріали повернути заявнику. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                      О. В. Білоконь
                                                                                                                О. М. Осіян
                                                                                                                Н. Ю. Сакара