Справа № 751/4773/22 	Головуючий у 1 інстанції Павлов В. Г. 	
Провадження № 33/4823/85/23 	  	
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2023 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді  Оседача М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 грудня 2022 року ,-

                                   В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених          ч.7 ст.38 КУпАП.
За ч. 1 ст. 130 КУпАП накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 496,20 грн.

Місцевим судом встановлено, що 30 травня 2022 року, о 21 год. 15 хв. в м. Чернігові, по вул. Попова 3, ОСОБА_1 керував автомобілем «Hyundai Tucson», д.н.з НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі у лікаря нарколога та підтверджується висновком №437 від 31.05.2022 року, чим порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України. 
30 травня 2022 року, о 21 год. 15 хв. в м. Чернігові, по вул. Попова 3, у напрямку вул. Ціолковського, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Hyundai Tucson», д.н.з НОМЕР_2 , в районі буд. №3 не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, у разі виникнення небезпеки для руху, не вжив всіх заходів для безпечного об`їзду перешкоди, внаслідок чого скоїв наїзд на перешкоду – вантажний пригін для перевезення плит. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб отримав механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.12.1, п.12.3 Правил дорожнього руху України. 

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, просив постанову місцевого суду скасувати як незаконну та закрити провадження по справі. Вважає, що постанова винесена із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилаючись на рішення Європейського суду з справ людини, норми національного законодавства та судову практику Верховного суду, вказує, що справи відносно нього за                ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП були об`єднані в одне провадження і місцевий суд, вирішуючи питання про закриття справи за ст. 124 КУпАП на підставі ст. 38 КУпАП, мав би прийняти рішення про закриття провадження у справі в цілому і за ч.1 ст. 130 КУпАП. При цьому, вважає, що під час закриття провадження у справах про адмінправопорушення, у зв`язку із закінченням строків притягнення до адмінвідповідальності, вина особи не встановлюється. 

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_2 не з`явився, при цьому, у поданій апеляційній скарзі просив розглянути справу без його участі та задовольнити вимоги скарги.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.  

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції при встановленні фактичних обставин справи та визначенні адміністративного стягнення дотримано в повному обсязі.

Згідно  ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому, висновок суду першої інстанції в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Як вбачається з матеріалів справи, до місцевого суду надійшли протоколи про адміністративні правопорушення від 30.05.2022 року відносно ОСОБА_1 за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, які були об`єднані в одне провадження.

Згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративне правопорушення підвідомчі суду, стягнення може бути накладено не пізніше ніж через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, а частиною 6 зазначеної статті передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочатим, а розпочате піддягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Враховуючи, що адмінправорушення, які інкримінуються           ОСОБА_1 були вчинені 30.05.2022 року, то на час винесення оскаржуваної постанови 29 грудня 2022 року сплив лише трьохмісячний строк, визначений ч. 2 ст. 38 КУпАП, і з вказаних підстав провадження у справі про притягнення останнього за ст. 124 КУпАП було закрито, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Що стосується доводів ОСОБА_1 щодо закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених  ст. 38 КУпАП за ст. 124 КУпАП, одночасно із встановленням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, то слід зазначити наступне.

Так, зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом тримісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення (при триваючому правопорушенні - з дня його виявлення).

При цьому для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв`язку з його спливом необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.

Так, відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення.

Також, враховуючи положення ч. 6 ст. 38 КУпАП місцевий суд прийшовши до висновку про доведеність порушення ОСОБА_1 п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, що є підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, і обґрунтовано наклав відповідне стягнення.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги та відхиляючи їх, зокрема посилання на практику Європейського суду щодо тлумачення всіх колізій на користь звинуваченого, апеляційний суд виходить з того, що особа, щодо якої здійснювались дії в межах кримінального судочинства, які втім були припинені в зв`язку з відсутністю кримінального правопорушення, проте встановлені ознаки адміністративного правопорушення, не може знаходитись в кращому становищі аніж особа, щодо якої розпочато провадження про адміністративне правопорушення, оскільки всі громадяни є рівними перед законом з точки зору відповідальності (ст. 24 Конституції). 

Таким чином, особа, дії якої кваліфіковані за ст. 130 КУпАП не може бути в гіршому становищі з точки зору притягнення до відповідальності у порівнянні з особою, яка також скоїла аналогійний проступок, проте дії якої попередньо було кваліфіковано як кримінальне правопорушення. 

Виходячи з принципу темпоральності дії норм, строк на притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП, встановлений ст. 38 КУпАП в один рік підлягає застосування в справі, що переглядається. При цьому ретроспективний аналіз змін до законодавства в цій частині (ст. 38, 130 КУпАП) свідчить, що до внесення змін у статтю 38 КУАП в частині строків притягнення за ст. 130 КУпАП, строк на притягнення до відповідальності після закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення був вставлений в три місяці та був уніфікованим з більшістю справ, віднесеними до підвідомчості суду (ч. 2 ст. 38 КУАП) та був визначений в розмірі три місяці.

Втім визначивши підвищену суспільну небезпеку адміністративного правопорушення, в зв`язку з чим, було змінено санкцію статті 130 КУпАП та строк на притягнення до відповідальності законодавець вніс відповідні зміни до КУпАП, тобто виділив склад ст.130 КУпАП, а тому, підлягає застосуванню спеціальна норма ч. 6 ст. 38 КУпАП про переслідування правопорушника протягом року з моменту вчинення адміністративного правопорушення, а не загальна ч. 7 ст. 38 КУпАП, яка розповсюджується на інші випадки, коли адміністративне стягнення може бути накладено за санкцією статті протягом трьох місяців з моменту його вчинення.
За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.
На підставі викладеного, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд – 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 грудня 2022 року щодо ОСОБА_1 за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП – без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.   

Суддя	М. М. Оседач