УХВАЛА

11 січня 2023 року 
м. Київ

справа № 380/1483/22
адміністративне провадження № К/990/36421/22 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Усенко Є.А. розглянувши матеріали касаційної скарги Львівської митниці (далі - Митниця) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.07.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.11.2022 у справі №380/1483/22  за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «МФ МАКСІ» до Митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості,
УСТАНОВИВ:
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05.07.2022, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.11.2022, позов задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення Митниці про коригування митної вартості товарів від 28.10.2021№UA209000/2021/210030/2.
Задовольняючи позов ТОВ «МК МАКСІ», суди першої та апеляційної інстанцій застосували, зокрема норми статей 52,  53 Митного кодексу України і виснували, що обов`язок доведення митної вартості товару лежить на позивачу, як декларанту. Митний орган, у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. На митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.
На підставі оцінки доказів у справі (дистриб`юторського договору ТОВ «МК МАКСІ» з компанією «FF Trade sp.z o.o» (резидент Республіки Польща) від 24.02.2020 №01 про поставку побутових виробів в асортименті (зокрема фурнітури для меблів, кріпильних виробів, виробів із пластмас); додатку до договору від 29.09.2021 №1; технічної специфікації від 21.10.2021 №15; рахунків від 19.10.2021 №FA/20/10/2021 та №FA/21/10/2021; рахунку на транспортування від 21.10.2021 №78; довідки про транспортні витрати від 21.10.2021 №21/10; митної декларації країни відправлення від 23.10.2021 №21PL402010E1628297; пакувальних листів від 19.10.2021 FA/20/10/2021 та FA/21/10/2021; автотранспортної накладної б/н від 22.10.2021; декларації про походження товару від 19.10.2021 FA/20/10/2021; сертифікату про походження товару від 21.10.2021 EUR.1 PL/MF/AR 0177002; рахунку-фактури на надання транспортно-експедиційних послуг від 21.10.2021 №78; документа, що підтверджує вартість перевезення товару, від 21.10.2021 №21/10; висновку про вартісні показники товару спеціалізованої експертної організації від 05.03.2020 №20/1/056; договору на перевезення вантажів від 05.07.2021 №ЯТМ050702021) суди встановили, що надані ТОВ «МК МАКСІ»  документи для митного оформлення імпортованого товару за митною декларацією від 25.10.2021 UA209140/2021/110227 та пояснення  є достатніми для підтвердження заявленої митної вартості товару, визначеної за основним методом.
Крім того, суди дійшли висновку, що зазначення відповідачем в оскаржуваному рішенні лише номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості за другорядним методом, без будь-якого обґрунтування їх вибору, без пояснення критеріїв відбору, а також докладної інформації щодо номенклатури, характеристик товару, умов поставки тощо не підтверджує обґрунтованість визначеної відповідачем митної вартості товару.
22.12.2022 Митниця подала до Верховного Суду касаційну скаргу на вищезазначені судові рішення, в якій підставами касаційного оскарження зазначила пункти 1, 4 частини четвертої статті 328, пункт 1 частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абзац другий пункту 4 частини другої статті 330 КАС).
Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС, Митниця зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми пунктів 4, 6 частини другої, частини третьої статті 53 Митного кодексу України та не врахували висновок Верховного Суду в постанові від 04.08.2021 у справі №520/4787/19.
У справі №520/4787/19 Верховний Суд, застосувавши норми статей 52, 53 Митного кодексу України та вказавши про обов`язок декларанта довести заявлену митну вартість товару та про право митного органу витребувати додаткові документи в разі обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, виснував, що суди попередніх інстанцій у цій справі порушили принцип офіційного з`ясування всіх обставин справи, що призвело до ухвалення рішень, які не відповідають вимогам щодо законності і обґрунтованості. Вказана обставина стала підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень та направлення справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Митниця посилається на вищезазначену постанову без обґрунтування взаємозв`язку зробленого у ній висновку суду касаційної інстанції з обставинами, які встановили суди першої та апеляційної інстанцій у справі №380/1483/22 та які визнали підставою для задоволення позову.
Підсумовуючи викладене, постанова Верховного Суду від 04.08.2021 у справі №520/4787/19 не може бути прикладом іншого правозастосування, у порівнянні із правозастосуванням судами попередніх інстанцій у цій справі.
Як уже було зазначено, Митниця у касаційній скарзі підставою касаційного оскарження зазначає також пункт 4 частини четвертої статті 328 , пункт 1 частини другої статті 353 КАС.
Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частиною другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 353 КАС підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.
У касаційній скарзі Митниця зазначає, що суди попередніх інстанцій не дослідили рахунок транспортних витрат від 21.10.2021 №78, контракт від 24.02.2020 №1, договір перевезення вантажу від 05.07.2021 №ЯТМ05072021.
Разом з тим, за змістом ухвалених у справі судових рішень суди попередніх інстанцій дали оцінку вказаним доказам. 
Підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 4 частини четвертої статті 328, пунктом 1 частини другої статті 353 КАС, не знайшла підтвердження також з огляду на необґрунтованість заявленої відповідачем підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС, про що зазначено вище. 
Підсумовуючи викладене, Митницею не зазначено підстави касаційного оскарження, як того вимагає норма абзацу першого пункту 4 частини другої статті 330 КАС. Ця норма, безумовно, презюмує не тільки формальне зазначення у касаційній скарзі підстави касаційного оскарження відповідно до частини четвертої статті 328 КАС, а й фактичне викладення підстави касаційного оскарження, яка відповідає нормі частини четвертої статті 328 КАС. Таке тлумачення норми абзацу першого пункту 4 частини другої статті 330 КАС підтверджується положеннями частини другої статті 328 КАС щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у випадках, передбачених КАС.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Враховуючи наведене вище, касаційна скарга Митниці підлягає поверненню як така, що не містить підстави касаційного оскарження судових рішень у цій справі.
Керуючись пунктом 4 частини другої статті 330, пунктом 4 частини п`ятої статті 332, статтею 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Львівської митниці  на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.07.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.11.2022 повернути.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя	Є.А. Усенко