УХВАЛА

18 січня 2023 року 
м. Київ
справа №640/37896/21
адміністративне провадження № К/990/2112/23
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Уханенка С.А.,
суддів - Кашпур О.В., Радишевської О.Р.,
перевірив касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 червня 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про стягнення коштів,
В С Т А Н О В И В:
У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Офісу Генерального прокурора, в якому просив: стягнути з відповідача на користь позивача вихідну допомогу у сумі 49130,13    грн та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення судового рішення.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 червня 2022 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року, позов задоволено частково. Стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь позивача вихідну допомогу в сумі 49130,13 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 98346, 35 грн. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.
16 січня 2023 року Офіс Генерального прокурора учетверте подав касаційну скаргу на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 червня 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права. Заявник просить переглянути оскаржені судові рішення на підставі пунктів 1, 2 частини четвертої статті 328 КАС України, скасувати їх та відмовити в позові.
Предметом спору цій справі є стягнення вихідної допомоги при звільненні та середнього заробітку за час затримки таких виплат.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
За приписами пункту 6 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій     статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
Вирішуючи спір та задовольняючи позов, суди першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції застосував висновки Верховного Суду, сформовані у справі №560/3971/19. Так у справі №560/3971/19 Суд указав, що унесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» зміни до Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) не визначають особливостей регулювання трудових відносин прокурорів, а лише передбачають, що ці особливості встановлюються спеціальним законом. Водночас, частиною п`ятою статті 51 Закону України «Про прокуратуру» та частиною четвертою статті 40 КЗпП України передбачений виключний перелік випадків коли до правовідносин щодо звільнення прокурорів не застосовуються норми КЗпП України. Разом з тим, у такий виключний перелік не включено питання виплати вихідної допомоги при звільненні прокурора, а отже не заборонено застосування положень статті 44 КЗпП України при вирішенні спірного питання. Верховний Суд також зазначив, що чинним національним законодавством закріплені правові гарантії щодо дотримання трудових прав працівника при його звільненні. Під гарантіями трудових прав працівників розуміють систему встановлених законодавством заходів щодо врегулювання питань, що пов`язані з порушенням трудового законодавства й вирішення трудових спорів робітників і службовців, направлених на захист їхніх трудових прав. Однією з таких гарантій є виплата працівнику, який звільняється, вихідної допомоги, що є державною гарантією, що     полягає в грошовій виплаті працівнику у випадках, передбачених законом, роботодавцем в колективному договорі або сторонами. Під вихідною допомогою зазвичай розуміють грошові суми, які виплачуються працівникові у передбачених законодавством випадках у разі припинення трудового договору з незалежних від працівника обставин.
У касаційній скарзі заявник, зокрема, зазначає про необхідність відступлення від висновків Верховного Суду, що застосовані судом апеляційної інстанції у цій справі. Разом з тим, відступ - це інший підхід до застосування тієї ж норми права у подібних правовідносинах щодо якої такий висновок сформовано.
Разом з тим, підставами для застосування положень пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України Офіс Генерального прокурора, зокрема, зазначив лише те, що ОСОБА_1 не подав заяву про проходження атестації, що не впливає на вирішення цього спору по суті вимог, так як питання щодо права прокурора на отримання спірної допомоги у разі його звільнення не залежить від  проходження прокурором атестації. 
Суд також відхиляє доводи Офісу Генерального прокурора щодо неправильного застосування судами приписів статей 116, 117 та 235 КЗпП України, що не відповідає висновкам Верховного Суду, сформованим у справах №№280/880/21, 686/20491/18 та 755/12623/19, так як аргументи заявника в цій частині зводяться до необхідності досягнення балансу між захистом прав працівника та додержання принципів справедливості і співмірності у трудових відносинах, однак наведені Офісом суб`єктивні критерії оцінки поведінки роботодавця, що мають оціночний характер і за відсутності вмотивованих доводів, не є підставою для перегляду оскаржених судових рішень Верховним Судом на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України в частині визначення розміру суми середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні. 
Інші аргументи скарги зводяться до цитування норм законодавства, з посиланням на практику Верховного Суду у інших справах, обставини у яких не є подібними до спірних правовідносин, що не є критеріями застосування положень пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України, так як     сформований Верховним Судом висновок у справі №560/3971/19 наразі і вирішує проблематику таких спорів та створює умови для формування єдиної правозастосовчої практики.
Враховуючи те, що інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду апеляційної інстанції, що відповідають висновкам Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
За таких обставин, Суд не вирішує питання щодо поновлення пропущеного процесуального строку.
Керуючись статтями 248, пунктом 6 частини першої 333 КАС України, Суд
У Х В А Л И В :
1. У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Офісу Генерального прокурора на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 червня 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про стягнення коштів відмовити.
2.     Копію ухвали направити заявнику за допомогою підсистеми ЄСІТС "Електронний кабінет"  (у разі його відсутності - на офіційну електронну адресу або засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                                                 С.А. Уханенко
Судді:                                                                                                    О.В. Кашпур
                                                                                                    О.Р. Радишевська