Ухвала
 
16 січня 2023 року
м. Київ
 
справа № 211/1592/22
провадження № 61-13295ск22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Автомобіліст-2» про захист порушених трудових прав та зобов`язання вчинити певні дії ,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Автомобіліст-2» (далі - ОК «ЖБК «Автомобіліст-2») про захист порушених трудових прав та зобов`язання вчинити певні дії. 
 
В обґрунтування позову зазначав, що з 16 вересня 2019 року по 30 квітня                         2020 року займав посаду Голови ОК «ЖБК «Автомобіліст-2». З 01 травня 2020 року працював за сумісництвом.
 
Його було повідомлено про звільнення з посади згідно протоколу загальних зборів ОК «ЖБК «Автомобіліст-2» від 08 серпня 2021 року. Проте, ані в день звільнення, а ні пізніше копія належним чином оформленого наказу йому не була видана.                       09 серпня 2021 року він написав заяву про звільнення з посади за згодою сторін, відповідно до пункту 1 статті 36 КЗпП України.
 
Оскільки відповідач не надав йому копії наказу про звільнення а ні за згодою сторін, а ні за рішенням загальних зборів ОК «ЖБК «Автомобіліст-2», йому було скасовано субсидію. 
 
Ураховуючи викладене, просив суд зобов`язати ОК «ЖБК «Автомобіліст-2» видати йому під особистий підпис копію належним чином оформленого наказу про звільнення з посади голови правління ОК ЖБК «Автомобіліст-2» від 09 серпня              2021 року та копію протоколу загальних зборів кооперативу від 08 серпня                    2021 року.
 
Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 червня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено. Зобов`язано                      ОК «ЖБК «Автомобіліст-2» видати ОСОБА_1 під особистий підпис копію належним чином оформленого наказу про його звільнення з посади голови правління ОК ЖБК «Автомобіліст-2»від 09 серпня 2021 року та копію протоколу загальних зборів кооперативу від 08 серпня 2021 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Рішення місцевого суду мотивовано тим, що підставою звернення позивача                    до суду стало скасування субсидії, а відповідачем не надано доказів отримання копії наказу про звільнення або направлення на почтову адресу позивача з               описом вкладення та повідомлення про вручення або відмови в отриманні                  такого поштового відправлення, письмові ж звернення ОСОБА_1 та адвокатський запит про надання копії наказу про звільнення з посади голови                 ОК «ЖБК «Автомобіліст-2» від 08 грудня 2021 року відповідач залишив без відповіді, тому наявні підстави для задоволення позову.
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 29 листопада 2022 року апеляційну скаргу ОК «ЖБК «Автомобіліст-2» задоволено. Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 червня 2022 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що ОСОБА_1 , який був присутній на загальних зборах членів ОК ЖБК «Автомобіліст-2» 08 серпня 2021 року, був обізнаний про прийняте рішення щодо свого звільнення з 09 серпня 2021 року з займаної посади через незадовільну роботу на підставі рішення загальних зборів, водночас виявляв бажання звільнитися за згодою сторін, що підтверджено його заявою від 09 серпня 2021 року, і саме тому 10 серпня 2021 року позивач відмовився отримувати Протокол загальних зборів та наказ про звільнення. 
24 грудня 2022 року  ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 листопада                         2022 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 червня 2022 року.
 
Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Предметом спору у цій справі є вимога немайнового характеру, а саме зобов`язання відповідача видати під особистий підпис позивачу копію належним чином оформленого наказу про звільнення з роботи та копію протоколу загальних зборів кооперативу.
 
Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
 
Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
 
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.
 
Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер і предмет позову у цій справі та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України поширюються й на касаційне провадження.
 
Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи                               від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
Оскільки, касаційну скаргу подано на судове рішення у справі незначної складності (малозначній справі), що не підлягає касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судове рішення у справі незначної складності (малозначній справі) підлягає касаційному оскарженню, підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394                           ЦПК України, Верховний Суд,
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Автомобіліст-2» про захист порушених трудових прав та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

 
Судді:	О. В. Ступак       І. Ю. Гулейков       С. О. Погрібний