ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/902/23 Справа № 206/4966/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сухоруков А. О. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2023 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,
суддів: Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 03 березня 2021 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» до ОСОБА_1  про стягнення коштів, – 

ВСТАНОВИЛА:

       У листопаді 2020 року АТ «Дніпрогаз» звернулося до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого посилалося на те, що за адресою: АДРЕСА_1 , надавалися послуги з розподілу та постачання природного газу.
       За особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим на ім`я відповідача, значиться газовий прилад – плита газова, обсяги спожитого природного газу визначалися за нормами споживання із розрахунку на 2-х зареєстрованих осіб.
       За адресою відповідача по справі, в період надання послуг з газопостачання, встановлено порушення вимог Кодексу ГРМ, а саме не було повідомлено АТ «Дніпрогаз» у визначений законом спосіб про зміну кількості зареєстрованих осіб.
       Згідно п.3 гл.4 роз.ІХ Кодексу ГРМ якщо побутовий споживач за договором розподілу природного газу не забезпечений лічильником газу, фактичний об`єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по об`єкту побутового споживача за відкритий календарний місяць визначається за нормами споживання. Споживач зобов`язаний своєчасно але не пізніше ніж у місячний строк письмово повідомити оператора ГРМ про всі зміни, що стосуються видів споживання газу, та/або опалювальної площі, та/або кількості осіб, зареєстрованих на його об`єкті.
       До позовної заяви також було долучено довідку №065692 від 30 серпня 2019 року, на підставі якої АТ «Дніпрогаз» встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , замінювалася кількість зареєстрованих осіб. До моменту встановлення цих обставин, в базі даних товариства значилося 2 зареєстровані особи та проводилося нарахування за нормами споживання на 2-х осіб. Втім, за вказаною адресою з 03 жовтня 2013 року зареєстрованими значилися 4 особи та з 20 жовтня 2015 року – 5 осіб. Про відповідні зміни щодо кількості зареєстрованих осіб, у місячний строк з моменту їх настання, не було повідомлено у відповідності до вимог закону. Тому, після встановлення відповідних обставин, було відображено зміни за особовим рахунком № НОМЕР_1 .
       На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Дніпрогаз» грошові кошти в розмірі 24 419,84 грн, а також судовий збір у сумі 2 102,00 грн, сплачений при подачі позовної заяви (а.с. 2-5).
       Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 03 березня 2021 року позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Дніпрогаз» грошові кошти в розмірі 24 419 грн 84 коп та судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 102 грн, а загалом 26 521? грн 84? коп.
       Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
       АТ «Дніпрогаз», відповідно до ст.360 ЦПК України, подало відзив, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду – без змін, посилаючись на незаконність та необґрунтованість доводів скарги.
       Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Згідно з ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
       Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень, тому справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч.5 ст.272 ЦПК України.
       Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення — без змін, з огляду на таке.
       Судом встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , надавалися послуги газопостачання та за вказаною адресою відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 (а.с.10-12).
       Згідно довідки №065692 від 30 серпня 2019 року про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (а.с.13).
       За фактом виявленого порушення, 05 вересня 2019 року, відповідно до п.2 гл.5 розд.ХІ Кодексу ГРМ, було складено Акт про порушення №186-с за участі споживача. Фактично вчинення порушення не заперечувалося, акт про порушення підписано відповідачем без зауважень, а отже відсутні підстави для уникнення відповідальності. За актом про порушення споживача було запрошено на 23 вересня 2019 року на засідання комісії з розгляду акту про порушення оператора ГРМ (а.с. 14).
       23 вересня 2019 року відбулося засідання комісії, на підставі задоволеного акту, комісією було складено Акт-розрахунок, таким чином, за період з 27 листопада 2015 року (моменту набрання чинності Кодексу ГРМ) по 31 серпня 2019 року проведено нарахування необхідного обсягу природного газу за граничними об`ємами на 3-х осіб, що склав 2477,82м3 газу на суму 24 419,84 грн (а.с. 15-19).
       Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що у ході судового розгляду знайшло своє підтвердження наявність з боку відповідача порушень Кодексу ГРМ, що призвело до збитків у сумі 24 419,84 грн, а тому дійшов висновку про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «Дніпрогаз» вартості необлікованого об`єму природного газу.
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
       У справі, що переглядається, за адресою відповідача, в період надання послуг з газопостачання, встановлено порушення вимог Кодексу ГРМ, а саме не було повідомлено АТ «Дніпрогаз» у визначений законом спосіб про зміну кількості зареєстрованих осіб.
       Так, згідно п.3 гл.4 роз.ІХ Кодексу ГРМ, якщо побутовий споживач за договором розподілу природного газу не забезпечений лічильником газу, фактичний об`єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по об`єкту побутового споживача за відкритий календарний місяць визначається за нормами споживання. Споживач зобов`язаний своєчасно, але не пізніше ніж у місячний строк письмово повідомити оператора ГРМ про всі зміни, що стосуються видів споживання газу, та/або опалювальної площі, та/або кількості осіб, зареєстрованих на його об`єкті.
       Згідно з п.12 гл.5 розд.XI Кодексу ГРМ вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу, яка пред`являється до сплати споживачу (несанкціонованому споживачу) в результаті задоволення акта про порушення, зазначається в окремому платіжному рахунку Оператора ГРМ, який надається під особистий підпис споживача (несанкціонованого споживача) або надсилається йому рекомендованим поштовим відправленням.
       Як вбачається з матеріалів справи, розрахунок на оплату необлікованого об`єму природного газу надано споживачу, про що свідчить підпис ОСОБА_1 (а.с. 14 з об., а.с. 16).
       У своїй скарзі апелянт посилається на те, що станом на 31 серпня 2019 року позивач не вжив заходів для фінансування робіт з встановлення відповідачу індивідуального лічильника газу. При цьому, ОСОБА_1 вказує, що наявний в матеріалах справи Акт про порушення від 05 вересня 2019 року №186-с, прийнятий судом першої інстанції до уваги, не може вважатися належним та допустимим доказом порушення ним Кодексу ГРМ, оскільки складений з порушеннями вимог п.п.2, 3 гл.5 розд.XI цього Кодексу.
       Однак, колегія суддів відхиляє такі доводи скаржника, з наступних підстав.
       Відповідно до п.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
       Відповідно до п.п.1, 2 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
       Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.
       Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.
       До своєї позовної заяви позивачем було долучено відповідні докази на підтвердження споживання природного газу, що у свою чергу свідчить про акцептування (погодження, прийняття) умов Договору розподілу – довідка щодо кількості осіб, яким надавались послуги з розподілу природного газу, картки фінансового стану.
       Отже, позивачем документально підтверджено споживання природного газу, оскільки надавалися послуги з розподілу природного газу. 
       Разом з тим, будь-яких належних та допустимих доказів на спростування вищезазначених обставин, зокрема, не споживання природного газу та не отримання послуг з його розподілу, відповідачем до суду не надано.
       Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність з боку відповідача порушень Кодексу ГРМ, адже відповідні послуги надавалися за період нарахування та від цих послуг  ОСОБА_1 , у передбачений п.7 гл.7 розд.VI Кодексу ГРМ спосіб, не відмовлявся. Тоді як, за обліковими даними АТ «Дніпрогаз», наданими споживачем, рахувалася інформація про кількість зареєстрованих осіб – споживачів природного газу – 2 особи, обсяги розподіленого природного газу на зареєстрованих згодом 3 осіб на вказаному об`єкті газопостачання не нараховувалися та відповідно, не передавалися до постачальника природного газу споживача, для оформлення рахунку на оплату на 5-х осіб.
       Доводи апеляційної скарги щодо пропуску позивачем строку позовної давності, що є підставою для застосування до заявлених вимог позовної давності та відмови у задоволенні даного позову, колегія суддів вважає неспроможними, з огляду на наступне.
       Згідно зі ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
       Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).
       Статтею 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
       Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
       Звертаючись у листопаді 2020 року до суду з даним позовом АТ «Дніпрогаз» зазначало, що 05 вересня 2019 року за адресою відповідача по справі було встановлено порушення вимог Кодексу ГРМ, про що у свою чергу було складено Акт про порушення №186-с за участі споживача.
       Водночас, будь-яких інших доказів порушення права позивача до вказаного у позовній заяві часу, матеріали справи не містять, а отже доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про помилкове стягнення з нього вартості природного газу за період з 27 листопада 2015 року по 31 серпня 2019 року не заслуговують на увагу.
       Інші доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права, не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до чинного законодавства, та не спростовують законність оскаржуваного судового рішення.
       Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судового рішення, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, тому підстави для скасування оскаржуваного судового рішення відсутні.
       Згідно із ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       За таких обставин, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін.
       Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи судове рішення без змін, не змінює розподіл судових витрат.
       Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів –

ПОСТАНОВИЛА:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
       Рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 03 березня 2021 року — залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

       Головуючий:                                                          В.С. Городнича

       Судді:                                                                          О.В. Лаченкова

                                                                        М.Ю. Петешенкова