П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
13 лютого 2023 року                                                                                                м. Київ
 
Справа №369/1495/22
Апеляційне провадження № 33/824/240/2023
 
Київський апеляційний суд в складі судді Соколової В.В., за участі секретаря Федорчук Я.С., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 червня 2022 року за матеріалами, які надійшли з ВРПП №4 Бучанського РУП ГУПН в Київській області про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, 
 
В С Т А Н О В И В
 
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №077406 від 10 січня 2022 року, ОСОБА_1 10 січня 2022 року о 23 год. 30 хв. по вул. Володимирській, 35, с. Білогородка, Бучанського району, Київської області, керував транспортним засобом VOLKSWAGEN GOLF2, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, мова нерозбірлива, нестійка хода. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 130 КУпАП.
 
Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 червня 2022 року ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000, 00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 496, 20 грн.
Постанова суду мотивована тим, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами справи та в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки ним порушено вимоги пункту 2.5 ПДР України, що виразилось у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
 
Не погодився із вказаною постановою ОСОБА_1 , ним подана апеляційна скарга, в якій він вказує на те, що постанова є незаконною, оскільки постановлена без з`ясування всіх обставин справи, тому висновки суду не відповідають фактичним обставинам. Зазначає, що йому працівники поліції запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння одразу в медичній установі, а не на місці за допомогою приладу «Drager», що є порушенням порядку проходження огляду. Також зазначає, що медична установа в яку йому пропонували проїхати поліцейські була не уповноважена здійснювати огляд на стан сп`яніння, і саме тому він відмовився. 
Також вказує на те, що він протокол про адміністративне правопорушення не підписував та нічого в ньому не писав, а тому протокол було сфальсифіковано поліцейськими. Також зазначає, що в протоколі його дії кваліфіковано за ч.4 ст. 130 КУпАП, хоча до чого тут ч.4, йому не зрозуміло, як і не зрозуміло чому в додатках до протоколу значаться якісь схеми.
Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що під час складення протоколу був лише один свідок, а не два, як зазначено в протоколі, оскільки інший свідок був дописаний поліцейськими самостійно.
На підставі викладеного, та виходячи з презумпції невинуватості, просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
 
Захисник Кожем`яченко В.В. в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, однак після оголошення перерви в судове засідання не з`явився. ОСОБА_1 та його захисник Кожем`яченко В.В. про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому суд апеляційної інстанції вважав за можливе розглянути справу за їх відсутності.
Апеляційним судом було задоволено клопотання захисника Кожем`яченка В.В. про виклик в судове засідання зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення свідків. Свідки неодноразово викликались в судове засідання, однак не з'явились та свої пояснення не надали.
 
Вирішуючи питання по суті апеляційної скарги, суд виходить з наступного.
 
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, тягне за собою адміністративну відповідальність.
Відповідно до пункту 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
За правилами ч.ч. 2,3 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Згідно п.2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Інструкції).
Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (п. 6 Інструкції).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП (далі - заклад охорони здоров`я) (п. 7 Інструкції).
 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 10 січня 2022 року о 23 год. 30 хв. по вул. Володимирській, 35, с. Білогородка, Бучанського району, Київської області, керував транспортним засобом VOLKSWAGEN GOLF2, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, мова нерозбірлива, нестійка хода. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 130 КУпАП.
Вказане підтверджується наявними у справі доказами, а саме: 
даними, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №077406 від 10 січня 2022 року. Протокол підписаний ОСОБА_1 .. Також ОСОБА_1 в протоколі надав свої пояснення та зазначив «З протоколом згоден випин пляшку пива»  /а.с.1/;
поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які в своїх поясненнях вказали на те, що водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в АДРЕСА_2 відмовився у їх присутності від проходження огляду на прилад «Драгер» та у лікаря-нарколога /а.с. 2/;
направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеним працівником поліції на ім`я ОСОБА_1 /а.с.3/.
Відповідно до положень ст. 130 КУпАП, сама по собі відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, є складом адміністративного правопорушення та  тягне за собою адміністративну відповідальність.
Таким чином, висновок викладений в постанові Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 червня 2022 року про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
Посилання ОСОБА_1 на те, що протокол про адміністративне правопорушення він не підписував та нічого в ньому не писав, а тому протокол було сфальсифіковано поліцейськими, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки протокол про адміністративне правопорушення підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та містить його пояснення, жодних доказів, що вказаний підпис не належить ОСОБА_1 матеріали справи не містить.
 До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку оформлення протоколу працівниками поліції ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.
Щодо доводів захисту про те, що в протоколі дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.4 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції виходить з такого.
Протокол про адміністративне правопорушення від 10 січня 2022 року складений за ч. 4 ст. 130 КУпАП, проте, суть правопорушення у протоколі викладена невірно, оскільки ч.4 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду. В свою чергу, у протоколі про адміністративне правопорушення поліцейськими не вказано кваліфікуючі ознаки, які зазначені в ч.4 ст. 130 КУпАП, зокрема, вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного.
Крім цього, в матеріалах справи міститься відповідь надана Головним управлінням Національної поліції в Київській області  Бучанське районне управління поліції Відділення поліції №4 від 18 січня 2023 року №180, яка надійшла на запит апеляційного суду, в якій вказано на те, що 10 січня 2022 року за участю ОСОБА_1 факту вчинення дорожньо-транспортної пригоди виявлено не було. Останній був зупинений 10 січня 2022 року в с. Білогородка по вул. Володимирська, працівниками ГРПП ВП №4 районного управління поліції під час керування автомобілем марки VOLKSWAGEN GOLF д.н.з. НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.
В зв`язку з викладеним, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , оформлено адміністративний матеріал  за ч.1 ст. 130 КУпАП  та направлено на розгляд до Києво-Святошинського районного суду Київської області.
Європейським судом з прав людини у рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.
Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.
Аналіз диспозиції та санкції ч. 1, ч. 4 ст. 130 КУпАП дає підстави стверджувати те, що ці правопорушення відповідають критерію кола адресатів та критерію мети та тяжкості наслідків. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява № 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Наведене вказує на те, що зазначене вище правопорушення повинне розглядатись за процедурою кримінального судочинства.
Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.
З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Враховуючи, що в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження кваліфікуючі ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Перекваліфікація дій не порушує права ОСОБА_1 та не змінює обставин правопорушення, зафіксованого в протоколі, оскільки суть правопорушення у протоколі викладена у відповідності із ч.1 ст. 130 КУпАП.
Посилання ОСОБА_1 на те, під час складення протоколу був лише один свідок, а не два, як зазначено в протоколі, оскільки інший свідок був дописаний поліцейськими самостійно, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, виходячи з такого.
Відповідно до п 2 Розділу II Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року №1395, протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення підписується також цими особами.
В матеріалах справи містяться пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в протоколі про адміністративне правопорушення зазначені дані свідків, а саме їх прізвище, ім`я та по-батькові, дата народження та місце проживання, а також містяться їх підписи, що відповідає положенням вищевказаної Інструкції.
 Стосовно відсутності відеозапису з нагрудної боді камери поліцейського, на що звертає увагу ОСОБА_1 , то з протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається проведення поліцейськими огляду ОСОБА_1 із застосуванням технічних засобів відеозапису, натомість вбачається проведення огляду ОСОБА_1 у присутності двох свідків, про що містяться відповідні відомості, що відповідає положенням ст. 266 КУпАП.
Апеляційним судом було задоволено клопотання захисника ОСОБА_1. щодо виклику в судове засідання вказаних осіб в якості свідків, проте вони в судове засідання не з'явились. Тобто, обставини наведені ними в письмових поясненнях, які містяться в матеріалах справи, не спростовані та не можуть бути залишені поза увагою суду. При цьому, апеляційний суд не приймає до уваги письмові пояснення, які надійшли поштою від імені ОСОБА_3 , оскільки суд позбавлений можливості встановити особу, яка її подала.
  Посилання ОСОБА_1 на те, що йому працівники поліції запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння одразу в медичній установі, а не на місці за допомогою приладу «Drager», що є порушенням порядку проходження огляду, суд вважає безпідставними, оскільки вказані твердження не підтвердженні жодними доказами. Крім того, в поясненнях свідків та в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу так і в медичній установі. 
Посилання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на те, що медична установа в яку йому пропонували проїхати поліцейські, та яка зазначена в направлені, була не уповноважена здійснювати огляд на стан сп`яніння, і саме тому він відмовився, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1   відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому долучати вказане направлення до матеріалів справи при даних обставинах не є обов`язковим, і відсутність направлення, або зазначення невірних даних в направлені, не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції. Крім цього, вказаними вище нормами законодавства не передбачено складання направлення у випадку відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння.
Таким чином, в матеріалах справи відсутні та ОСОБА_1 під час апеляційного перегляду не надано доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновку суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно. Вина ОСОБА_1   доведена повністю, а його дії за ч.1 ст.130 КУпАП кваліфіковані вірно. Тому твердження скаржника про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є необґрунтованими.
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.
Апеляційним судом під час перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушень судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, підстав для скасування постанови суду першої інстанції відносно ОСОБА_1 немає.
Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,
 
П О С Т А Н О В И В
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 червня 2022 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення, оскарженню не підлягає.
 
Суддя:                                                                                                     Соколова В.В.