ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1036/23 Справа № 182/3090/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Багрова А.Г. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста  О. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2023 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді                 Корчистої О.І.
суддів:                         Агєєва О.В., Кішкіної І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №182/3090/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Нікопольської міської ради, про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,
на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2022 року, 

встановив:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Нікопольської міської ради, про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів.
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2022 року зазначена позовна заява залишена без руху.
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачеві.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2022 року, просить вказану ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апеляційна скарга мотивована тим, що копія ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2022 року ним отримана не була не зважаючи на те, що ним в позовній заяві було зазначено його фактичне місце проживання. 22 вересня 2022 року ухвалою суду його позовна заява була визнана неподаною та повернута у зв`язку з не усуненням недоліків позовної заяви. Посилається на помилковість висновків суду щодо підстав залишення його позовної заяви без руху та повернення позовної заяви. Зазначає, що питання вступу або залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору чітко регламентовано ст. 53 ЦПК України. Щодо ненадання до позову копії вироку Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2022 року, він зазначав у позові, що зможе долучити копію вироку у підготовчому засіданні, скориставшись правом, яке надає йому ч. 4 ст. 83 ЦПК України. Щодо вимоги суду викласти у позовній заяві попередній розрахунок судових витрат, зазначив, що у нього судові витрати відсутні. 
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала суду, зазначена у п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню за наступних підстав.
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки судом були використані передбачені Законом способи для повідомлення позивача про недоліки позову, ухвала про залишення позову без руху направлена йому на адресу фактичного місця проживання, зазначену ним у позовній заяві та заяв про зміну місця проживання він не подавав, ухвалу поштовим відправленням не отримував, він вважається повідомленим про недоліки позовної заяви, однак їх не усунув, станом судового провадження не цікавився, у відповідності до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, позовну заяву слід визнати неподаною та повернути позивачу.
Колегія суддів апеляційного суду не може погодитися з такими висновками суду з огляду на наступне.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.
Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 174 ЦПК України).
Вимоги щодо змісту позовної заяви та документів, що додаються до позовної заяви, викладені в статтях175 і 177 ЦПК України.
У ч. 1, 3 ст. 175 ЦПК України зазначено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.
Відповідно до ч. 1ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177цьогоКодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Якщо позивач, відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
За змістом статей 13 та 175 ЦПК України, позивач, на власний розсуд, обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини. Невідповідність зазначених у позовній заяві обставин чи доказів на підтвердження позовних вимог, неточність формулювань позовних вимог, їх неузгодження із способами захисту порушеного права, недоведеність підстав позову за кожною вимогою не перешкоджає розгляду справи, оскільки може бути підставою для відмови в задоволенні позову по суті, а не для визнання позовної заяви неподаною та її повернення.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, встановивши, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України, 02 серпня 2022 року постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надав позивачу строк для усунення її недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позову без руху. (а.с. 25)
З матеріалів справи вбачається, що копія ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2022 року про залишення без руху позовної заяви ОСОБА_1 направлялась для виконання за адресою фактичного місця проживання, яка вказана у позовній заяві – АДРЕСА_1 . (а.с. 26)
Проте, поштовий конверт, направлений позивачеві, було повернуто установою пошти не врученим адресату. З гідно з інформацією, зазначеною у «довідці про причини повернення/досилання» поштового відправлення» наявної на конверті, копію ухвали про залишення позову без руху скаржнику не вручено, а поштове відправлення повернуто до суду з підстав «за закінченням терміну зберігання». (а.с. 27)
Відповідно до пунктів 21, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270 адресат реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу інформується про надходження адресованого йому поштового відправлення, поштового переказу через смс-повідомлення, повідомлення, що підтримується засобами Інтернету, або повідомлення у паперовому вигляді за встановленим оператором поштового зв`язку зразком.
У разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження, відправлення «EMS» - 14 календарних днів, міжнародні поштові перекази - відповідно до укладених угод.
Після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення, поштові перекази повертаються відправнику.
Водночас, відмітка установи пошти «за закінченням терміну зберігання», як причина повернення листа, не давала суду першої інстанції обґрунтованих процесуальних підстав для підтвердження факту належного повідомлення сторони у справі про існування відповідного судового рішення, зокрема не визначала, що адресат відмовився від отримання ухвали суду, чи що адресат відсутній, чи особу, якій адресовано судове рішення, не виявлено за місцем проживання.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, сформульованої в рішенні від 08 листопада 2018 року, у справі «Созонов та інші проти України», в якій ЄСПЛ зазначив, що загальна концепція справедливого судочинства, яка охоплює основний принцип, згідно з яким провадження має бути змагальним, вимагає, щоб особа була поінформована про порушення справи. Принцип рівності вимагає, щоб кожній стороні була надана розумна можливість представити свою справу за умов, які не ставлять її в істотно несприятливе становище у порівнянні з іншою стороною. ЄСПЛ дійшов до висновку, що на національні суди покладено обов`язок з`ясувати, чи були повістки чи інші судові документи завчасно отримані сторонами та, за необхідності, зобов`язані фіксувати таку інформацію у тексті рішення. У разі невручення стороні належним чином судових документів, вона може бути позбавлена можливості захищати себе у провадженні.
Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. Таким чином, оскільки позивачем у встановлений суддею строк не були усунуті вказані недоліки, дану позовну заяву слід вважати неподаною та повернути позивачеві.
Положення ст. 185 ЦПК України щодо повернення заяви застосовуються в тому випадку, коли особа в установлений строк не виконає вимоги ухвали суду про залишення заяви без руху.
За змістом вище наведених норм процесуального закону повернення заяви з тих підстав, що особа не виконала вимоги ухвали про залишення заяви без руху, можливе лише в тому випадку, коли особа отримала копію відповідної ухвали, але ухилилась від виконання вимог, зазначених в ній.
З огляду на зазначене у суду першої інстанції не було підстав для застосування положень ч. 3 ст. 185 ЦПК України. 
Крім того, залишаючи позовну заяву без руху з підстав її подання без додержання вимог ст. 175, 177 ЦПК України, суд першої інстанції в ухвалі від 02 серпня 2022 року зазначив, що позовна заява не містить повне найменування та ім`я сторін та інших учасників справи, не зазначено усіх осіб на права та обов`язки щодо однієї із сторін може вплинути рішення суду: не вказано орган опіки та піклування відповідної територіальної громади, а вказана у позовній заяві служба у справах дітей таким органом не є. Також не вказано третьою особою батька дитини та відомості про нього відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви позивач не додав докази на підтвердження перебування у місцях позбавлення волі батька дитини ОСОБА_3 та не надано доказів неможливості подати вказані докази. (а.с. 25)
Колегія суддів звертає увагу на те, що на стадії пред`явлення позовної заяви, вирішення питання про наявність/відсутність підстав для відкриття провадження у справі, суд першої інстанції перевіряє відповідність позовної заяви вимогам статті 175 ЦПК України, тобто перевіряє передумови права на пред`явлення позову особи та дотримання порядку її подання, та не вправі уточнювати, пропонувати позивачу надати (зазначити) докази, які на думку суду повинні відповідати заявленим позовним вимогам.
Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.
Під час розгляду справи по суті, суд має можливість уточнити вимоги позивача щодо кожного з відповідачів та з`ясувати, якими доказами останній підтверджує свої вимоги. Через неможливість надати суду копію вироку суду щодо ОСОБА_3 під час подання позовної заяви, позивачем у поданій позовні заяві вказано, що він долучить її у підготовчому судовому засіданні після її отримання, що залишено судом без уваги. 
За змістом ст. ст. 13, 175 ЦПК України позивач (заявник) на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини, а тому суд не вправі через не конкретизації заявлених вимог та неподання доказів при пред`явленні заяви залишати її без руху та повертати заявнику.
Також заслуговують на увагу посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на помилковість вимоги суду щодо зазначення в позовній заяві третіми особами органу опіки та піклування та батька малолітньої дитини, оскільки питання вступу або залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, регламентовано ст. 53 ЦПК України і вирішується під час відкриття провадження або під час підготовчого провадження. 
У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Водночас, встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції постановлено оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права, а тому ухвала суду підлягає скасуванню в порядку ст. 379 ЦПК України з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. 

Керуючись ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2022 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:                  

Повний текст постанови складено 10 січня 2023 року.

Головуючий О.І. Корчиста