ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2023 року		Справа № 380/15730/22 пров. № А/857/16837/22	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Большакової О.О., Затолочного В.С., 
при секретарі судового засідання  - Юрченко М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 8 листопада 2022 року (суддя Братичак У.В., м.Львів),
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі – в/ч НОМЕР_1 ) в якому просив:
визнати протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо застосування січня 2016 року в якості базового місяця при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 до 28.02.2018;
зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 до 28.02.2018 із застосуванням січня 2008 року базовим місяцем для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку, з урахуванням раніше виплаченої суми індексації. 
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2022 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 . 
Не погодившись із постановленою ухвалою, її оскаржив позивач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить таку скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В доводах апеляційної скарги не погоджується із висновками суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі, в частині оскаржуваних позовних вимог, через тотожність спору із справою №380/6673/21 в якій за наслідками судового розгляду було вирішено право позивача на отримання індексації грошового забезпечення та зобов`язання відповідача здійснити таке нарахування та виплату, однак у ній не вирішувалось питання про виплату індексації грошового забезпечення з урахуванням базових місяців для її проведення, так як такі позовні вимоги у попередньому спорі були визнані судом передчасними, що і стало наслідком звернення до суду із цим позовом.
Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що спір у даній справі, в частині позовних вимог, виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що уже був предметом розгляду в суді в іншому провадженні.
Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з таких міркувань.
Апеляційним судом, з урахуванням встановленого судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що у квітні 2021 року ОСОБА_1 звертався в суд з позовом до в/ч НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018; зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із застосуванням січня 2008 року базовим місяцем для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку; визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 до 19.03.2021 з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (далі – Постанова №1078, Порядок №1078 відповідно); зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 до 19.03.2021 з урахуванням абзацу 4 пункту 5 Постанови №1078 із застосуванням березня 2008 року базовим місяцем для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року у справі № 380/6673/21 (далі – Рішення суду) позов ОСОБА_1 задоволено повністю.
Визнано протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 19.03.2021 року не у повному обсязі.
Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 до 28.02.2018, з урахуванням січня 2008 року, як базового місяця, та за період з 01.03.2018 по 21.03.2021 – з урахуванням показників та правил, визначених абзацами 3, 4 пункту 5 Порядку №1078, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 грудня 2021 року (далі – Постанова суду) апеляційну скаргу в/ч НОМЕР_1 задовольнити частково.
Скасовано Рішення суду у частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та позов задоволено частково.
Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із застосуванням місяця підвищення його грошового забезпечення, як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) та виплатити її з урахуванням виплачених сум.
У задоволені решти позовних вимог відмовлено.
Приписами статті 129-1 Конституції України встановлено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до частини другої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Згідно статті 382 КАС суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина перша-друга статті 382 КАС).
Відповідно до статті 383 КАС особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду (частина перша).
Розглядаючи вказаний спір суд першої інстанції вказав на те, що зі змісту позову вбачається, що фактичною підставою для звернення до суду із даними вимогами, слугувала незгода позивача із діями та бездіяльністю відповідача під час виконання Постанови суду. Тобто, заявлені позовні вимоги стосуються саме порядку виконання судового рішення, внаслідок чого, позивач, у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, має встановлене законом право в порядку статті 383 КАС подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Проте, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на те, що у справі № 380/6673/21, апеляційний суд наголошував на тому, що індексація позивачу, при наявності підстав для її нарахування за січень 2016 - січень 2018 років не нараховувалась та не виплачувалась. Проте, зазначив, що з аналізу приписів Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку № 1078 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) вбачається, що обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) та визначати суму індексації, зокрема розміру посадового окладу, базового місяця для обчислення індексації, покладено саме підприємства, установи, організації незалежно від форм власності. Відтак, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача у цей період є зобов`язання в/ч НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення із застосуванням місяця підвищення грошового забезпечення позивача, як місяця з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця).
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, судами у справі №380/6673/21 право щодо визначення базового місяця надано роботодавцю і у судовому рішення не визначено базового місяця при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення позивача, тому останній підставно звернувся до суду із цим позовом про визнати протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо застосування січня 2016 року в якості базового місяця при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 до 28.02.2018; зобов`язання в/ч НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 до 28.02.2018 із застосуванням січня 2008 року базовим місяцем для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку, з урахуванням раніше виплаченої суми індексації. 
Спір у справі №380/6673/21 вирішений, а судові рішення виконанні.
В розглядуваному випадку має місце новий спір, що стосується правильності визначення відповідачем базового місяця при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення без застосування базового місяця січня 2008 року і зобов`язання нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за спірний період із застосуванням січня 2008 року базовим місяцем для обчислення індексу споживчих цін.
За змістом пункту 6 частини першої статті 171 КАС суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо: у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі (пункт 2 частини першої статті 170 КАС).
З огляду на викладене, не зважаючи на те, що у вказаній справі так як у справі №380/6673/21 сторонами є одні і ті ж особи, спір між якими є вирішений відповідним судовим рішенням, проте у цій справі предметом позову є нарахування та виплата індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 28.02.2018 без застосуванням січня 2008 року, як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін, а підставою позову неврахування цього місяця при нарахування та виплаті індексації і застосування січня 2016 року як базового місяця для нарахування індексації, тоді як у справі №380/6673/21 предметом позову було нарахування та виплата індексації з 01.01.2016 по 28.02.2018 в неповному обсязі, а підставою позову був факт відсутності нарахування і виплати індексації за спірний період через відсутність бюджетних призначень для виплати такої доплати.
Отже, в даному випадку відсутні підстави стверджувати про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі з підстав передбачених пунктом 2 частини першої статті 171 КАС, так як предмет та підстави позову у цій справі та справі №380/6673/21  є відмінними.
Відповідно до статті 320 КАС підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання. Відтак, оскаржувана ухвала, підлягає скасуванню, а справа направленню до цього ж суду для продовження її розгляду по суті.
Керуючись статтями 308, 310, 312, 315, 320-322, 325, 328 КАС, суд,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 8 листопада 2022 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	В. С. Затолочний  	
Повний текст складено 31 січня 2023 року.