Ухвала
 
04 січня 2023 року
м. Київ
справа № 584/1163/22
провадження № 61-127вп22
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Литвиненко І. В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом 
до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 19 грудня     2022 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до                      ОСОБА_2 про розірвання шлюбу направлено до Верховного Суду для визначення підсудності у порядку, визначеному статтею 29 ЦПК України.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що оскільки позивач у справі є громадянкою України, а відповідач - громадянином Арабської Республіки Египет, при цьому вони проживають за межами України, тому відповідно до вимог статті 29 ЦПК України справа підлягає передачі до Верховного Суду для визначення підсудності.
28 грудня 2022 року до Верховного Суду надійшли матеріали цивільної справи за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
У визначенні підсудності слід відмовити з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Згідно з частиною другою статті 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача.
Положеннями статті 29 ЦПК України передбачено, що підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.
Отже, за змістом указаної норми підсудність справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства визначається ухвалою Верховного Суду у тому разі, якщо обидві сторони проживають за межами України.
Частиною першою статті 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.
Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про міжнародне приватне право» особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з матеріалами справи, позивач ОСОБА_1 є громадянкою України.
Відповідно до копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 з            27 жовтня 2006 року зареєстрована у будинку АДРЕСА_1 (а. с. 6 - 9).
Відповідач ОСОБА_2 є громадянином Арабської Республіки Єгипет, проживає  за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 15).
Відповідно до копії офіційної шлюбної угоди ОСОБА_2 та ОСОБА_1 15 листопада 2015 року уклали шлюб (а. с. 11 - 18).
Направляючи справу до Верховного Суду для визначення підсудності суд першої інстанції виходив з того, що обидві сторони у справі проживають за межами України. При цьому суд зазначив, що за змістом офіційної шлюбної угоди від 15 листопада 2015 року ОСОБА_1 має дозвіл на проживання в Арабській Республіці Єгипет не для туристичних цілей та сторони дійшли згоди, що місцем проживання подружжя після укладення шлюбу буде адреса чоловіка. 
Проте, зазначене в офіційній шлюбній угоді від 15 листопада 2015 року місце проживання подружжя, не свідчить про фактичне місце проживання сторін справи за межами України. 
Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які письмові докази (оригінали або засвідчені належним чином копії) на підтвердження факту проживання як позивача, так і відповідача за межами України.
Крім того, слід зауважити, що ОСОБА_1 вказує своє місце проживання в Україні та на підставі частини другої статті 28 ЦПК України подала до суду позов за своїм зареєстрованим місцем проживання у зв`язку з перебуванням на її утриманні малолітньої дитини. 
При цьому в позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що останнє відоме місце перебування відповідача - місто Одеса. На час подання позову до суду місце перебування відповідача невідоме.
Ураховуючи викладене, правові підстави та умови, визначені законодавством, для визначення підсудності у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відповідно до статті 29 ЦПК України відсутні.
Керуючись статтею 29 ЦПК України, -
УХВАЛИВ:
У визначенні підсудності цивільної справи № 584/1163/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відмовити.
Матеріали справи № 584/1163/22 повернути до Путивльського районного суду Сумської області.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                І. В. Литвиненко