ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/7023/22                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Пащенко К.С.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  21 грудня 2022 року                                                                               м. Київ
          
           Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
           головуючого судді                                                                                                                                                                Ганечко О.М.,
           суддів                                                                                                                                                              Кузьменка В.В.,
                                                                                                                               Василенка Я.М.,                                                                                                                             

          розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 вересня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат   про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,        
                                                                                                                                                 
                                                            В С Т А Н О В И В :

             ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, в якому просила суд:
-            визнати протиправною бездіяльність Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо не перерахування та не виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік у розмірі, встановленому положеннями статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;
-           зобов`язати Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат перерахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 05 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком у відповідності до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням вже виплаченої суми, а саме: 6 800,00 грн. (шість тисяч вісімсот гривень).
          В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що отримана грошова допомога до  05 травня за 2020 рік була нарахована у розмірі, що не відповідає законодавству.
          Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 травня 2022 року позову заяву  залишено без руху та надано позивачці термін на усунення недоліків позовної заяви.
          Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 червня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
          Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 вересня 2022 року залишено позовну заяву без розгляду.
          Залишаючи без розгляду позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка звернулась до суду поза межами шестимісячного строку звернення до суду, встановленого статтею 122 КАС України. При цьому, у поданій позивачкою заяві про поновлення строку звернення до суду не зазначено підтверджених доказами обставин, що вказували б на поважність причин пропуску позивачкою строку звернення до суду.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду м.Києва від 28 вересня 2022 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 21 грудня 2022 року.
Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
 Відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
 З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
 Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
          Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
 Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
 Конституція України гарантує право кожного на судовий захист своїх прав та інтересів, що включає також право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
 Разом з тим, право на доступ до правосуддя в Україні, як і в більшості держав світу, не є абсолютним і обмежене передусім встановленим строком звернення до суду. 
 Правова природа строку звернення до суду, дозволяє констатувати, що запровадження строку, у межах якого фізична або юридична особа, орган державної влади та місцевого самоврядування можуть звернутися до суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргою, обумовлено, передусім, необхідністю дотримання принципу правової визначеності, що є невід`ємною складовою верховенства права.
 Встановлення строків звернення до адміністративного суду, у системному зв`язку з принципом правової визначеності, слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (суб`єкта владних повноважень) та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто, встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.
          Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформовано практику, відповідно до якої, національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.
 Відповідно до положень частин 1-2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
 Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
 Згідно з приписами частин 3, 4 статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
 Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
 З наведених норм слідує, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися, або необізнаність з наявними правами, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Як вже зазначалось, встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами, законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій, а також досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, щоб після спливу значного проміжку часу, сторони не повертались до вже сталих правовідносин.
У свою чергу, слід врахувати, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Матеріалами адміністративної справи підтверджується, що у даному позові предметом спору є нарахування та виплата Київським міським центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік у розмірі, встановленому положеннями статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Колегія суддів зазначає, що Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не встановлює спеціального строку звернення до суду за захистом порушеного права на отримання щомісячної грошової допомоги, відтак застосуванню підлягає шестимісячний строк звернення до суду, визначений частиною другою статті 122 КАС України, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно частини 1 статті 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
Відповідно до статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву. Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Отже, наведеними вище правовими нормами передбачено, що адміністративний суд зобов`язаний в кожному випадку з`ясувати чи дотримано особою (позивачем) строк звернення до адміністративного суду із відповідним позовом, чи є поважними підстави пропуску цього строку. Якщо ж вказані позивачем підстави пропуску строку звернення до адміністративного суду є не поважними, то суд зобов`язаний залишити позовну заяву без розгляду.
Так, з матеріалів справи вбачається, що виплата разової грошової допомоги до                  05 травня за 2020 рік здійснювалась у період з 10 квітня 2020 року по 08 травня 2020 року.
Згідно з частиною 4 статтею 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особи, які не отримали разової грошової допомоги до                  05 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.
Отже, 30 вересня 2020 року - встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована, а тому перебіг строку звернення позивача до суду з даним позовом слід обраховувати з 30 вересня 2020 року.
Таким чином, отримавши у період з 10 квітня 2020 року по 08 травня 2020 року разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік, позивачка повинна була знати про розмір виплаченої допомоги, тому до 30 вересня 2020 року, тобто до закінчення встановленого законом кінцевого строку виплати цієї допомоги, мала обґрунтовані очікування на отримання більшої суми, ніж їй була нарахована та виплачена.
Разом з тим, до суду з вказаним позовом позивачка звернувся 03 травня 2022 року, тобто з пропуском строку, встановленого статтею 122 КАС України.
Як встановлено судом першої інстанції, позивачка про обставини порушення своїх прав мала дізнатися на час отримання допомоги до 05 травня у неповному розмірі, тобто, у період з 10 квітня 2020 року по 08 травня 2020 року.
Отже, позивачка могла та повинна була дізнатись про порушення своїх прав, інтересів щодо отримання грошової допомоги в меншому розмірі після отримання вказаної суми, разом з тим, до суду позивачка звернулась лише у травні 2022 року, тобто з пропущенням шестимісячного строку, без наявності поважних причин пропуску такого строку.
Слід зазначити, що позивачці недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів, при зверненні до суду вона повинна довести той факт, що вона не могла дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернулась за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення її прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час,  триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Вказана правова позиція щодо застосування до правовідносин у сфері нарахування та виплати соціальних виплат положень статей 122, 123 КАС України узгоджується з правовою позицією, що міститься у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі №240/12017/19.
За таких обставин, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду, оскільки така подана з пропуском строку, встановленого статтею 122 КАС України.
 З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в ухвалі про залишення позову без розгляду та вважає, що позивачка, дійсно, пропустила строк звернення до суду за відсутності поважних причин, а тому, позов підлягає залишенню без розгляду.
 Згідно частини 1 статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
 У відповідності до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом апеляційної інстанції не було встановлено порушення норм процесуального права судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому, у її задоволенні необхідно відмовити, а ухвала суду першої інстанції про залишення адміністративного позову без розгляду підлягає залишенню без змін.
 Керуючись ст. ст. 243, 240, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

                                                           П О С Т А Н О В И В :

          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

 Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 вересня 2022 року - залишити без змін.

 Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, з урахуванням положень ст.329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
 
          Головуючий суддя                                                                          О.М. Ганечко
         
          Судді                                                                                                  В.В. Кузьменко

                                                                                                                      Я.М. Василенко