ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 594/1071/22	Головуючий у 1-й інстанції Зушман Г.І. 	
Провадження № 22-ц/817/218/23 	Доповідач - Міщій О.Я.	
Категорія - 331060000 	  	

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2023 року         м. Тернопіль

           Колегія суддів судової палати в цивільних справах Тернопільського
апеляційного суду в складі:

головуючого - Міщій О.Я. 
суддів -  Костів О. З., Шевчук Г. М., 
секретар с/з - Романська К.М. 
                                       з участю представника ОСОБА_1 - адвоката                                                Білик Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 594/1071/22 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Білик Людмили Станіславівни на ухвалу судді Борщівського районного суду від 07.12.2022 року про відмову у відкритті провадження, постановлену суддею Зушман Г.І., за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю.
Заява мотивована тим, що з грудня 2019 року вона перебувала у цивільному шлюбі з ОСОБА_2 та проживала з ним у її домогосподарстві в АДРЕСА_1 , вела з ним спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет.
Заявник указала, що Другим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 був мобілізований.
Згідно лікарського свідоцтва про смерть №5863 від 16 жовтня 2022 року ОСОБА_2 загинув під час військових дій у м.Авдіївка, Покровського району Донецької області.
ОСОБА_1 зазначила, що встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 її необхідно для вжиття заходів щодо отримання виплат у зв`язку із його смертю, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.
Ухвалою судді Борщівського районного суду від 07.12.2022 року у відкритті провадження в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовлено.
28.12.2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Білик Л.С. подала апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу судді Борщівського районного суду від 07.12.2022 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.
У скарзі зазначено, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що існує спір про право. Вказала, що в даному випадку спір про право відсутній, оскільки заявниця звернулася до заінтересованої особи із заявою про виплату їй допомоги, відповідно до п.2 Постанови КМУ від 28 лютого 2022року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». При цьому, заінтересована особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 не відмовив заявниці ОСОБА_1 у виплаті допомоги, а надав відповідь про те, що нею не подано свідоцтво про реєстрацію шлюбу. Оскільки заявниці не було відмовлено саме у виплаті допомоги, а було запропоновано подати необхідні документи, тому спору між ними не існує.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
В судове засідання з`явилася представник ОСОБА_1 - адвокат Білик Л.С., яка підтримала вимоги апеляційної скарги та просила оскаржуване судове рішення скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Відмовляючи у відкритті провадження, суд виходи з того, що між заявницею та Територіальним центром комплектування та соціальної підтримки виник спір про право на отримання одноразової грошової допомоги, а тому факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, який просить встановити заявниця, не може бути встановлений в порядку окремого провадження.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 у заяві просить встановити факт її проживання з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, оскільки встановлення факту необхідне для вжиття заходів щодо отримання виплат у зв`язку із смертю ОСОБА_2 , пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби відповідно до п.2 Постанови КМ України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
У статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що соціальний захист військовослужбовців діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;
Відповідно до ст.16 - 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у випадках, зазначених у підпунктах 1 — 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).
Згідно пункту 2 Постанови КМ України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» сім`ям загиблих осіб, зазначених упункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
Із матеріалів справи вбачається, що 15.11.2022 року ОСОБА_1 звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про виплату їй, як дружині загиблого солдата ОСОБА_2 , одноразової грошової допомоги у зв`язку із його смертю під час виконання службових обов`язків (а.с. 31).
Частиною дев`ятою статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
У пункті 4.6 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2014 року № 530, передбачено, що документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) оформлюються та подаються в Департамент соціального забезпечення Міністерства оборони України обласними ТЦКСП.
У цьому ж пункті зазначено, що обласні ТЦКСП для призначення одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) подають у Департамент соціального забезпечення Міністерства оборони України висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги членам сім`ї, батькам або утриманцям особи, зазначеної в пунктах 1-3 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Як зазначила представник у заяві на усунення недоліків від 5.12.2022 року, заявник ОСОБА_1 зверталася до ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо отримання виплати після загибелі ОСОБА_2 , однак отримала відмову (а.с. 28).
Згідно відповіді на заяву ОСОБА_1 від 15.11.2022 року №P-547/4657/2 видно, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , як спеціально уповноважений суб`єкт, який готує висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, не вбачав за можливе виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 унаслідок неподання заявником усіх необхідних документів, зокрема, свідоцтва про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_1 та загиблим військовослужбовцем, солдатом ОСОБА_2 , що свідчить про наявність між сторонами спору про право (а.с.32).
Відповідно до частини 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини 2 статті 293 ЦПК України).
Згідно пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
Відповідно до вимог частини 4 статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення вбачається спір про право.
З урахуванням вказаного, встановивши, що між заявником та районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки виник спір про право на отримання одноразової грошової допомоги, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 .
Тому, доводи представника ОСОБА_1 - адвоката Білик Л.С. про те, що що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що існує спір про право, колегія суддів вважає безпідставними.
Даний висновок узгоджується із позицією, висвітленою у Постанові Верховного Суду від 16.11.2020 року у справі №140/2178/15-ц та в силу вимог частини 4 статті 263 ЦПК України враховується колегією суддів при вирішенні даної справи.
Інші посилання представника ОСОБА_1 - адвоката Білик Л.С. в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоч пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала судді Борщівського районного суду від 07.12.2022 року про відмову у відкритті провадження постановлена з дотриманням вимог цивільного процесуального права, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Білик Людмили Станіславівни— залишити без задоволення.
Ухвалу судді Борщівського районного суду від 07.12.2022 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 13.02.2023 року.

Головуючий 

Судді