09.03.23
22-ц/812/284/23

Провадження №22-ц/812/284/23

П О С Т А Н О В А 
Іменем України

09 березня 2023 року                                          м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого: Базовкіної Т.М.,
суддів: Крамаренко Т.В. та Яворської Ж.М.,
із секретарем судового засідання: Лівшенком О.С., 
за участі позивача ОСОБА_1 його представника – адвоката Грушко Ж.В., представників відповідача – ОСОБА_2 та адвоката Михайленко Н.М., 
розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу №483/1450/21 за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , яка подана його представником – адвокатом Грушко Жанною Вячеславівною, на рішення, яке постановив Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області під головуванням судді Шевиріної Тетяни Дмитрівни у приміщенні цього суду 21 грудня 2022 року, повний текст якого складений того ж дня, за позовом  ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Очаківська багатопрофільна лікарня» Очаківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, – управління Держпраці у Миколаївській області про скасування рішення комісії з розслідування гострого професійного захворювання, визнання гострого професійного захворювання таким, що пов`язане з виробництвом, та зобов`язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в :

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Очаківська багатопрофільна лікарня» Очаківської міської ради (далі - КНП «Очаківська багатопрофільна лікарня»), третя особа – управління Держпраці у Миколаївській області, про скасування рішення, визнання гострого професійного захворювання таким, що пов`язане з виробництвом, та зобов`язання вчинити певні дії.
Позов мотивовано тим, що позивач перебував у шлюбі з ОСОБА_3 , яка працювала старшою медичною сестрою кабінету ультразвукової діагностики поліклінічного відділення КНП «Очаківська багатопрофільна лікарня». 
31 березня 2021 року у ОСОБА_3 піднялася температура тіла до 38 С, у зв`язку із чим вона 01 квітня 2021 року звернулася до сімейного лікаря зі скаргами на стан здоров`я, а саме: підвищення температури тіла, нежить та загальну слабкість. Після огляду сімейним лікарем їй було встановлено попередній діагноз: коронавірусна хвороба COVID-19 та позагоспітальна пневмонія, одночасно було виписано лист непрацездатності № 070009 від 01 квітня 2021 року. Цього ж дня сімейним лікарем ОСОБА_3 була направлена на дообстеження – проходження рентгенографії органів грудної клітини (ОГК) та швидкого тесту на наявність COVID-19. За отриманими результатами обстеження останній було видано висновок рентгенографії ОГК про правобічну пневмонію та позитивний тест на COVID-19 №196 від 01 квітня 2021 року. 
Того ж дня ОСОБА_3 було госпіталізовано до інфекційного відділення КНП «Очаківська багатопрофільна лікарня» з діагнозом: коронавірусна хвороба (COVID-19) та позагоспітальна правобічна пневмонія.
06 квітня 2021 року о 08 год. 00 хв. стан її здоров`я значно погіршився, у зв`язку із чим її було переведено до реанімаційного відділення, де ІНФОРМАЦІЯ_1 о 14 год. 00 хв. було констатовано смерть.
За змістом лікарського свідоцтва про смерть, причиною смерті став набряк головного мозку; тромбоз судин головного мозку; коронавірусна хвороба (COVID-19). 
06 квітня 2021 року на підставі наказу № 88-л головного лікаря КНП «Очаківська багатопрофільна лікарня» була утворена та призначена комісія з розслідування гострого професійного захворювання на COVID-19, спричиненого коронавірусом SARS-CoV-2, що призвело до смертельного наслідку. За результатом зазначеного розслідування було складено Акт, який затверджено 20 квітня 2021 року, відповідно до якого гостре професійне захворювання визнано таким, що не пов`язано з виробництвом. 
Не погодившись з вказаним рішенням комісії, позивач звернувся до КНП «Очаківська багатопрофільна лікарня» із заявою про проведення повторного розслідування нещасного випадку/гострого професійного захворювання. Наказом № 109-л від 03 червня 2021 року головним лікарем КНП «Очаківська багатопрофільна лікарня» було призначено комісію з повторного з розслідування гострого професійного захворювання на COVID-19, спричиненого коронавірусом SARS-CoV-2, що призвело до смертельного наслідку. За результатами проведеного повторного розслідування 11 червня 2021 року комісією було складено Акт за формою Н-1/НП, який був затверджений 14 червня 2021 року головним лікарем КНП «Очаківська багатопрофільна лікарня» Очаківської міської ради. За змістом акту повторного розслідування, комісія дійшла висновку, що випадок захворювання старшої медичної сестри поліклінічного відділення ОСОБА_3 стався не на підприємстві і не в робочий час.
Позивач вважає, що комісією, якою був складений Акт за формою Н-1/НП від 14 червня 2021 року, в повному обсязі не встановлено фактичних обставин захворювання ОСОБА_3 , а саме її інфікування, як наслідок - помилково не встановлено наявність причинно-наслідкового зв`язку між захворюванням останньої на COVІD-19, спричиненого коронавірусом SARS-CoV-2, та виконанням нею трудових (посадових) обов`язків старшої медичної сестри поліклінічного відділення КНП «Очаківської багатопрофільної лікарні. Вважає, що є підстави для висновку про те, що ОСОБА_3 захворіла на коронавірусну хворобу (COVID-19), наслідком чого стала її смерть, саме на робочому місці. 
Також позивач звертає увагу на порушення відповідачем процедури проведення розслідування, зокрема, неповідомлення його про засідання комісії, та посилається на те, що розслідування факту гострого професійного захворювання, що призвело до смерті ОСОБА_3 , та повторне розслідування цього факту були проведені відповідачем всупереч вимогам, встановленим Порядком розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року №337, оскільки даний випадок відповідно до пункту 10 цього Порядку підлягав спеціальному розслідуванню.
Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_1 просив суд:
- скасувати рішення комісії, викладене в акті розслідування нещасного випадку/гострого професійного захворювання, що сталося 06 квітня 2021 року о 14 год. 00 хв. у КНП «Очаківська багатопрофільна лікарня», складений за формою Н-1/НП від 11 червня 2021 року та затверджений 14 червня 2021 року головним лікарем КНП «Очаківська багатопрофільна лікарня»;
- визнати гостре професійне захворювання на гостру респіраторну хворобу COVІD-19, спричинене короновірусом SARS-CoV-2, старшої медичної сестри поліклінічного відділення КНП «Очаківська багатопрофільна лікарня», ОСОБА_3 , що сталося 06 квітня 2021 року о 14год.00хв., таким, що пов`язане з виробництвом;
- зобов`язати КНП «Очаківська багатопрофільна лікарня» провести спеціальне розслідування гострого професійного захворювання на гостру респіраторну хворобу COVІD-19, спричиненого короновірусом SARS-CoV-2, старшої медичної сестри поліклінічного відділення КНП «Очаківська багатопрофільна лікарня», ОСОБА_3 , що сталося 06 квітня 2021 року о 14год. 00 хв. та скласти за його результатами акт за формою Н-1/НП, з урахуванням висновків суду.
Представник відповідача КНП «Очаківська багатопрофільна лікарня» подала до суду відзив, в якому просила позовні вимоги залишити без задоволення. 
Відзив мотивований тим, що позивачем не зазначено та в ході розслідування випадку захворювання не встановлено джерела зараження ОСОБА_3 на робочому місці.
По місцю роботи у поліклінічному відділенні КНП «Очаківська багатопрофільна лікарня» випадків захворювання на COVІD-19 на момент зараження ОСОБА_3 не було.
       Сама ОСОБА_3  при зверненні до сімейного лікаря контакт з хворим на коронавірусну хворобу заперечувала. Крім того, представник зазначила, що ОСОБА_3  здійснювала реалізацію меду на Очаківському ринку, а тому її побутові контакти з високим ступенем вірогідності могли бути джерелом інфікування. Належних та допустимих доказів зараження ОСОБА_3  саме від хворих пацієнтів на робочому місці не здобуто. Позивач, не погодившись з висновком комісії з розслідування нещасного випадку, ініціював повторне розслідування, однак на засідання комісії не з`явився, додаткової інформації щодо можливих джерел інфікування дружини не надав. Після переведення лікарні у «ковідну», частина будівлі, відведена під поліклінічне відділення, була повністю ізольована, а тому вільного доступу між двома частинами будівлі не було. Крім того, представник зазначила, що ОСОБА_3 особисто жодних біоматеріалів не отримувала, оскільки забір біоматеріалу здійснюється лаборантом і лаборантом доставляється. Натомість, ОСОБА_3 видавала медсестрам необхідні засоби індивідуального захисту та необхідні для роботи реагенти і матеріали. У зв`язку із переведенням лікарні у статус ковідної, було прийнято наказ щодо доплат працівникам, які мають контакт з хворими на ковід, однак ОСОБА_3 до таких працівників не належала, оскільки за своїми посадовими обов`язками не працювала з хворими на ковід. Сама вона завжди перебувала у захисній масці, як і решта працівників поліклінічного відділення і лікарні, а тому, на думку представників відповідача, з урахуванням її посади, функціональних обов`язків та місця роботи (саме у поліклінічному відділенні, а не в лікарні) мала найменший ризик інфікування на робочому місці, навіть у порівнянні із зараженням у побуті. Щодо повторного розслідування, то воно було ініційовано позивачем, який є чоловіком померлої ОСОБА_3 . Про засідання комісії позивач був повідомлений телефоном, однак не з`явився і жодних повідомлень щодо можливих джерел інфікування, які комісія могла би перевірити, не надав. 
Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 грудня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до КНП «Очаківська багатопрофільна лікарня» Очаківської міської ради, третя особа – управління Держпраці у Миколаївській області, про скасування рішення, визнання гострого професійного захворювання таким, що пов`язане з виробництвом, та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що системний аналіз положень нормативно-правових актів дає підстави зробити висновок про те, що захворювання медичного працівника можна визнати професійним захворюванням, що пов`язане з виробництвом, виключно у тому випадку, якщо таке захворювання виникло внаслідок виконання ним професійних обов`язків в умовах підвищеного ризику зараження збудниками інфекційних хвороб (надання медичної допомоги хворим на інфекційні хвороби, роботи з живими збудниками та в осередках інфекційних хвороб, дезінфекційні заходи тощо).
З двох актів спеціального розслідування випадку гострого професійного захворювання, вбачається, що комісією було встановлено, що захворювання ОСОБА_3 виникло не внаслідок виконання професійних обов`язків в умовах підвищеного ризику зараження збудниками інфекційних хвороб, оскільки комісія не встановила причинно-наслідкового зв`язку погіршення стану здоров`я ОСОБА_3 із впливом на неї одноразового, небезпечного, шкідливого виробничого фактору під час виконання посадових обов`язків. 
В матеріалах справи відсутні докази того, що зараження ОСОБА_3 відбулося внаслідок контакту з інфекційними хворими, які перебували на лікуванні у лікарні, інфікованими матеріалами чи переносниками захворювань. Також, позивачем не доведено ту обставину, що ОСОБА_3 безпосередньо була зайнята у ліквідації епідемії та здійсненні заходів із запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та лікуванні пацієнтів з випадками гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
З урахуванням того, що при визначенні захворювання як професійного необхідним є встановлення безпосередньої зайнятості медичного працівника у лікуванні пацієнтів з випадками COVID-19, захворювання ОСОБА_3 та сам пособі факт її роботи на посаді старшої медичної сестри поліклінічного відділення не може автоматично кваліфікуватись як отримання саме професійного захворювання.
Позивач свого процесуального обов`язку не виконав, в матеріалах справи відсутні докази того, що зараження ОСОБА_3 відбулося внаслідок контакту з інфекційними хворими, які перебували на лікуванні у лікарні, інфікованими матеріалами чи переносниками захворювань, як відсутні докази того, що ОСОБА_3 безпосередньо була зайнята у ліквідації епідемії та здійсненні заходів із запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та лікуванні пацієнтів з випадками гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Не погодившись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Грушко Ж.В., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та положенням чинного законодавства, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що для вирішення питання, пов`язаний чи не пов`язаний з виробництвом випадок гострого професійного захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену короновірусом SARS-CoV-2, необхідно встановити, чи був контакт ОСОБА_3 з інфекційними хворими, під час виконання нею своїх професійних обов`язків в період підвищеного ризику інфікування.
Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що ОСОБА_3 обіймала посаду старшої медичної сестри поліклінічного відділення КНП «Очаківська багатопрофільна лікарня», а тому виконання нею посадових обов`язків здійснювалось безпосередньо у всьому поліклінічному відділенні, розташованому на двох поверхах лікарні. Проте комісія з розгляду нещасного випадку при проведенні службового розслідування обмежилась виключно кабінетом старшої медичної сестри, а не територією і кабінетом поліклінічного відділення.
Крім того лікарня є місцем підвищеної небезпеки зараження, оскільки до лікарні звертаються в переважній більшості хворі люди. У зв`язку із цим огляд місця, де сталося гостре професійне захворювання, не мав обмежуватись лише оглядом кабінету ультразвукової діагностики, де безпосередньо розташоване робоче місце ОСОБА_3 , а також мав включати огляд місць загального користування в лікарні. 
Робоче місце ОСОБА_3 знаходилось на другому поверсі поліклінічного відділення, поруч з яким знаходяться кабінети лікарів, що здійснюють огляд без направлення, приймають хворих пацієнтів, серед яких потенційно можуть бути хворі особи на COVID-19, отже фактично ОСОБА_3 всю свою роботу проводила безпосередньо в умовах інфекційного осередку.
Під час розслідування гострого професійного захворювання ОСОБА_3 були порушені вимоги чинного законодавства, не були встановлені всі значимі обставини, в тому числі найімовірніше місце зараження та джерело інфікування.
Крім того, відповідно до посадової інструкції метою діяльності медичної сестри є, серед іншого, й профілактика внутрішньо-лікарняних інфекцій, контроль за дотриманням необхідного протиепідемічного та санітарно-гігієнічного режимів, раціональним використанням медичної апаратури, обладнання, інструментарію та медичних препаратів.
Під час проведення розслідування комісією було допущено ряд процедурних порушень, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що розслідування є таким, що в повному обсязі не відображає обставин інфікування ОСОБА_3 на гостру респіраторну хворобу COVID-19, а саме: гостре професійне захворювання, що призвело до смертельних наслідків, підлягало відповідно до п.10 Порядку №337 спеціальному розслідуванню; наказ №91-л від 13 квітня 2021 року було прийнято з порушенням п`ятиденного строку з дня утворення комісії; з членами сім`ї ОСОБА_3 комісія зустрічі не провела, як того вимагає п.33 Порядку №337; в акті від 11 червня 2021 року зазначені суперечливі данні.
У відзиві на апеляційну скаргу представник КНП «Очаківська багатопрофільна лікарня» просить залишити рішення суду без змін, апеляційну скаргу – без задоволення.
Відзив мотивований тим, що при ухваленні рішення суд першої інстанції не припустився порушень норм матеріального та процесуального права, натомість доводи апеляційної скарги не відповідають обставинам справи. Так, розслідування факту смерті ОСОБА_3 було проведено на підставі дослідження характеру та умов роботи останньої, а повторне розслідування було проведено за заявою позивача. Однак за відсутності доказів, що джерело інфікування ОСОБА_3 було пов`язано з роботою, комісія дійшла висновку, що її захворювання не було пов`язаної з виробництвом.
Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, його представника та представників відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).
Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Рішення суду першої інстанції відповідає таким вимогам закону.
Як вбачається з матеріалів справи і таке встановив суд першої інстанцій,  ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з 27 червня 1986 року перебували у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_1 . ОСОБА_1 також є особою з інвалідністю другої групи за загальним захворюванням (том 1 а.с. 12).
ОСОБА_3 працювала на посаді старшої медичної сестри поліклінічного відділення КНП «Очаківська багатопрофільна лікарня» Очаківської міської ради (том 1 а.с.11, 243, 246).
31 березня 2021 року у ОСОБА_3 піднялася температура тіла, у зв`язку із чим 01 квітня 2021 року вона звернулася до сімейного лікаря ОСОБА_4 , в подальшому проходила лікування в умовах стаціонару.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла (том1, а.с. 13).
Згідно із лікарським свідоцтвом про смерть причиною смерті ОСОБА_3 є набряк головного мозку, тромбоз судин головного мозку, короновірусна хвороба (том1, а.с. 14).
Наказом головного лікаря КНП «Очаківська багатопрофільна лікарня» Степанової О.В. №88-л від 19 квітня 2021 року призначено комісію з розслідування гострого професійного захворювання на COVІD-19, спричиненого коронавірусом SARS-CoV-2, що призвело до смертельного наслідку.
Зі змісту довідки №13/3-182 від 07 квітня 2021 року завідуючої Очаківським МРВЛД щодо захворюваності та смерті від COVID-19 старшої медичної сестри поліклінічного відділення КНП «Очаківська багатопрофільна лікарня» вбачається, що ОСОБА_3 не пов`язувала свою хворобу із зараженням на робочому місці, контакт із хворими заперечувала (том 1 а.с. 228).
Згідно з висновком лікаря-інфекціоніста КНП «Очаківська багатопрофільна лікарня «причинно-наслідковий зв`язок гострого професійного захворювання коронавірусною інфекцією старшої медичної сестри поліклінічного відділення КНП «Очаківська багатопрофільна лікарня» ОСОБА_3 з професійною трудовою діяльністю не пов`язаний» (том 1, а.с. 221).
Згідно акту розслідування нещасного випадку/гострого професійного захворювання, що сталося о 14 год. 00 хв. 06 квітня 2021 року, від 19 квітня 2021 року, наслідком якого стала смерть ОСОБА_3 , загостренню її хвороби могли сприяти супутні фактори, а саме - злоякісне новоутворення та цукровий діабет; контакт з хворими на ковід ОСОБА_3 заперечувала. Згідно висновку комісії випадок захворювання старшої медичної сестри поліклінічного відділення ОСОБА_3 стався не на підприємстві і не в робочий час, тому визнаний не пов`язаним з виробництвом, по ньому складається акт за формою Н-1/НП та картка обліку профзахворювання за формою П-5 (том1 а.с. 18-24).
Не погодившись з таким актом, ОСОБА_1 подав 11 травня 2021 року до КНП «Очаківська багатопрофільна лікарня» заяву про призначення повторного розслідування (том 1 а.с. 25).
Наказом головного лікаря КНП «Очаківська багатопрофільна лікарня» Степанової О.В. №109-л від 03 червня 2021 року призначено комісію з повторного розслідування гострого професійного захворювання на COVІD-19, спричиненого коронавірусом SARS-CoV-2, що призвело до смертельного наслідку (том1 а.с. 26).
Згідно акту розслідування нещасного випадку/гострого професійного захворювання, що сталося о 14 год. 00 хв. 06 квітня 2021 року, від 11 червня 2021 року, комісії зробила висновок, що випадок захворювання старшої медичної сестри поліклінічного відділення ОСОБА_3 стався не на підприємстві і не в робочий час, визнаний не пов`язаним з виробництвом, по ньому складається акт за формою Н-1/НП та картка обліку профзахворювання за формою П-5 (том 1 а.с. 37-43).
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.
Частинами 1, 2 статті 153 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) передбачено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про охорону праці» (тут і далі в редакції, що була чинною на день виникнення спірних правовідносин») умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства.
Згідно із статтею 171 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України.
Обов`язок провести розслідування нещасного випадку та оформити відповідні документи покладено на роботодавця, а у разі його відмови таке питання вирішується посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці.
       За змістом частини 1 статті 22 Закону України «Про охорону праці» та частини 2 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (тут і далі в редакції, що була чинною на день виникнення спірних правовідносин») факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. 
       Кабінетом Міністрів України постановою від 17 квітня 2019 року №337 затверджено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві (далі Порядок №337). 
Згідно з пунктами 1 та 2 Порядку №337 (тут і далі в редакції, що була чинною на день виникнення спірних правовідносин») цей Порядок визначає процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, що сталися з особами, визначеними частиною першою статті 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Вимоги цього Порядку поширюються на всіх юридичних і фізичних осіб, які відповідно до законодавства використовують найману працю, та осіб, зазначених у пункті 1 цього Порядку. 
       Згідно п. 3 Порядку № 337 гостре професійне захворювання (отруєння) - захворювання (або смерть), що виникло після однократного (протягом не більш як однієї робочої зміни) впливу на працівника шкідливих факторів фізичного, біологічного та хімічного характеру (у тому числі інфекційні, паразитарні, алергійні захворювання). 
       У пункті 4 розділу V Переліку професійних захворювань, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2000 року № 1662 зі змінами від 13 травня 2020 року, передбачена гостра респіраторна хвороба COVID-19, спричинена коронавірусом SARS-CoV-2 (Код згідно з Міжнародною статистичною класифікацією хвороб та споріднених проблем (МКХ-10).
       Згідно з частиною 1 статті 39 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» захворювання на інфекційні хвороби медичних та інших працівників, що пов`язані з виконанням професійних обов`язків в умовах підвищеного ризику зараження збудниками інфекційних хвороб (надання медичної допомоги хворим на інфекційні хвороби, роботи з живими збудниками та в осередках інфекційних хвороб, дезінфекційні заходи тощо), належать до професійних захворювань. Зазначені працівники державних і комунальних закладів охорони здоров`я та державних наукових установ підлягають обов`язковому державному страхуванню на випадок захворювання на інфекційну хворобу в порядку та на умовах, установлених Кабінетом Міністрів України.
       Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що держава забезпечує страхові виплати у разі смерті працівника у 750-кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.
       Пунктом 3 Порядку здійснення страхових виплат у разі захворювання або смерті медичних працівників у зв`язку з інфікуванням гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та визначення їх розмірів, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року N 498 (далі – Порядок № 498, передбачено, що у разі смерті медичного працівника, що настала внаслідок його інфікування гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, під час виконання професійних обов`язків в умовах підвищеного ризику зараження, членам сім`ї, батькам, утриманцям померлого медичного працівника (далі - особи, які мають право на виплату) проводиться виплата в розмірі                 750-кратного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року. Члени сім`ї та батьки померлого медичного працівника визначаються відповідно до Сімейного кодексу України.
Згідно з пунктом 6 Порядку № 498 факт смерті медичного працівника з причин, пов`язаних з його інфікуванням COVID-19 під час виконання професійних обов`язків в умовах підвищеного ризику зараження, встановлюється комісією (спеціальною комісією) з розслідування (спеціального розслідування), що проводиться відповідно до Порядку № 337, та оформляється актом розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що стався (сталося/сталася), за встановленою формою.
       Таким чином, члени сім`ї померлого внаслідок інфікування гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, медичного працівника мають право на отримання страхових виплат лише у разі встановлення за результатами розслідування цього випадку факту, що зараження відбулося під час виконання професійних обов`язків в умовах підвищеного ризику зараження.
Не погоджуючись з висновком комісії з повторного розслідування гострого професійного захворювання на COVІD-19, спричиненого коронавірусом SARS-CoV-2, що призвело до смерті ОСОБА_3 , який викладений в акті розслідування від 11 червня 2021 року, а саме про те, що смерть не пов`язана з виконанням трудових обов`язків, чоловік померлої ОСОБА_1 звернувся до суду, тому що вважав, що смерть його дружини пов`язана з виконанням нею своїх професійних обов`язків.
Колегія суддів приходить до наступних висновків.
В розділі «Організація розслідування нещасних випадків та/або гострих професійних захворювань (отруєнь)» Порядку № 337 визначені загальні правила такого розслідування.
       Так, пунктом 8 Порядку № 337 передбачені наступні вимоги: у разі отримання інформації про нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) від безпосереднього керівника робіт, повідомлення від закладу охорони здоров`я, заяви потерпілого, членів його сім`ї чи уповноваженої ним особи тощо роботодавець зобов`язаний протягом двох годин повідомити підприємствам (установам, організаціям), зазначеним в абзацах четвертому - дев`ятому цього пункту, з використанням засобів зв`язку та не пізніше наступного робочого дня надати на паперовому носії повідомлення згідно з додатком 2.
        Повідомлення про нещасний випадок надається за місцем настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), а у разі настання нещасного випадку внаслідок події (аварії, катастрофи тощо) під час руху транспортних засобів усіх видів - за місцем реєстрації підприємства (установи, організації): територіальному органові Держпраці; робочому органові Фонду; керівникові підприємства (установи, організації), на території якого сталися нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння), якщо потерпілий є працівником іншого підприємства (установи, організації); керівникові первинної організації профспілки незалежно від членства потерпілого в профспілці (у разі наявності на підприємстві (в установі, організації) кількох профспілок - керівникові профспілки, членом якої є потерпілий), а у разі відсутності профспілки - уповноваженій найманими працівниками особі з питань охорони праці; уповноваженому органові чи наглядовій раді підприємства (у разі її утворення); органові ДСНС у разі, коли нещасний випадок стався внаслідок пожежі.
       Якщо нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) підлягають спеціальному розслідуванню відповідно до пункту 10 цього Порядку, повідомлення про нещасний випадок додатково надсилається: місцевій держадміністрації або органові місцевого самоврядування (у разі відсутності уповноваженого органу чи наглядової ради підприємства); органові галузевої профспілки вищого рівня, а у разі його відсутності - територіальному профоб`єднанню; органові поліції (у разі настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), що призвели до тяжких (у тому числі з можливою інвалідністю потерпілого) чи смертельних наслідків, смерті працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків).
       Для випадків, що підлягають спеціальному розслідуванню, у повідомленні про нещасний випадок, що надається територіальному органові Держпраці, роботодавцем зазначаються кандидатури представників підприємства (установи, організації) та уповноваженого органу чи наглядової ради підприємства (у разі її утворення) (із зазначенням їх прізвища, імені, по батькові, посади, контактних телефонів) для включення їх до складу спеціальної комісії.
       Згідно із пунктом 10 Порядку № 337 спеціальному розслідуванню підлягають, зокрема випадки  гострих професійних захворювань (отруєння), що призвели до тяжких чи смертельних наслідків
       Розслідування нещасних випадків, що спричинили тяжкі наслідки, у тому числі з можливою інвалідністю потерпілого, може проводитися комісією підприємства (установи, організації) у разі надання територіальним органом Держпраці письмового доручення роботодавцю протягом наступного робочого дня після отримання повідомлення про нещасний випадок.
       Як зазначено в пункті 12 Порядку № 337 па підприємстві (в установі, організації) утворюється комісія з розслідування нещасних випадків та/або гострих професійних захворювань (отруєнь), що не підлягають спеціальному розслідуванню (далі - комісія).
       Комісія утворюється наказом роботодавця не пізніше наступного робочого дня після отримання інформації про нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) від безпосереднього керівника робіт, повідомлення від закладу охорони здоров`я, заяви потерпілого, членів його сім`ї чи уповноваженої ним особи.
       До складу комісії згідно із пунктом 13 Порядку № 337 входять: керівник (спеціаліст) служби охорони праці або посадова особа, на яку роботодавцем покладено виконання функцій з охорони праці (голова комісії); представник робочого органу Фонду; представник первинної організації профспілки (у разі її відсутності - уповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці); лікар з гігієни праці територіального органу Держпраці (у разі настання гострого професійного захворювання (отруєння); інші представники підприємства (установи, організації), посадові особи органів Держпродспоживслужби, ДСНС (у разі потреби та за відповідним погодженням).
       До складу комісії не може входити безпосередній керівник потерпілого.
       В силу пункту 14 згідно Порядку № 337 Держпраці та/або її територіальним органом утворюється комісія із спеціального розслідування (далі - спеціальна комісія).
       Спеціальна комісія утворюється протягом одного робочого дня після отримання від роботодавця письмового повідомлення про нещасний випадок або за інформацією, отриманою з інших джерел (органу досудового розслідування, звернень потерпілого або членів його сім`ї чи уповноваженої ними особи, первинних організацій і територіальних об`єднань профспілок).
       До складу спеціальної комісії згідно із пунктом 15 згідно Порядку № 337 входять: посадова особа Держпраці та/або її територіального органу (голова комісії); представник робочого органу Фонду; представник уповноваженого органу чи наглядової ради підприємства (у разі її утворення) або місцевої держадміністрації чи органу місцевого самоврядування у разі, коли зазначений орган відсутній; керівник (спеціаліст) служби охорони праці підприємства (установи, організації) або посадова особа, на яку роботодавцем покладено виконання функцій з охорони праці, а у разі її відсутності - представник роботодавця; представник первинної організації профспілки, членом якої є постраждалий (у разі її відсутності - уповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці); представник профспілкового органу вищого рівня або територіального профоб`єднання; представник місцевої держадміністрації або органу місцевого самоврядування у разі, коли нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) сталися з особами, які працюють на умовах цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, фізичними особами - підприємцями, особами, які провадять незалежну професійну діяльність, членами фермерського господарства; лікар з гігієни праці територіального органу Держпраці (у разі настання гострого професійного захворювання (отруєння); посадові особи органів Держпродспоживслужби, ДСНС (у разі потреби та за відповідним погодженням).
       Також Порядок № 337 доповнено розділом «Процедура розслідування випадків смерті медичних працівників державних і комунальних закладів охорони здоров`я, що надають первинну, екстрену, а також в стаціонарних умовах вторинну (спеціалізовану) і третинну (високоспеціалізовану) медичну допомогу пацієнтам з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, внаслідок інфікування коронавірусом SARS-CoV-2» згідно з Постановою Кабінету Міністрів № 1 від 05 січня 2021 року. 
       Так, відповідно до пунктів 141-1-141-4,, 141-13, 141-14 Порядку № 337 розслідування випадків смерті медичних працівників державних і комунальних закладів охорони здоров`я, що надають первинну, екстрену, а також в стаціонарних умовах вторинну (спеціалізовану) і третинну (високоспеціалізовану) медичну допомогу пацієнтам з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - медичні працівники), внаслідок інфікування коронавірусом SARS-CoV-2 під час виконання професійних обов`язків в умовах підвищеного ризику зараження збудниками інфекційних хвороб проводиться комісією з розслідування гострого професійного захворювання COVID-19, спричиненого коронавірусом SARS-CoV-2, що призвело до смертельного наслідку (далі - комісія), утвореною керівником закладу охорони здоров`я, в якому працював медичний працівник.
       Перелік державних і комунальних закладів охорони здоров`я, що надають первинну, екстрену, а також в стаціонарних умовах вторинну (спеціалізовану) і третинну (високоспеціалізовану) медичну допомогу пацієнтам з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), а також медичних працівників таких закладів визначається керівником робіт з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації медико-біологічної характеру державного рівня, пов`язаної із поширенням COVID-19.
       Керівник закладу охорони здоров`я, в якому працював медичний працівник, смерть якого настала внаслідок інфікування коронавірусом SARS-CoV-2 під час виконання професійних обов`язків в умовах підвищеного ризику зараження збудниками інфекційних хвороб (далі - медичний працівник, що помер внаслідок інфікування), зобов`язаний не пізніше наступного робочого дня з моменту отримання інформації про випадок смерті медичного працівника надати повідомлення згідно з додатком 2 у паперовій формі: територіальному органу Держпраці; робочому органу Фонду; уповноваженому органу управління або наглядовій раді закладу охорони здоров`я (у разі її утворення).
       Комісія утворюється у складі голови та членів комісії наказом керівника закладу охорони здоров`я не пізніше наступного робочого дня з дня надсилання повідомлення про настання нещасного випадку.
       До складу комісії входять представники закладу охорони здоров`я: керівник (спеціаліст) служби охорони праці або посадова особа, на яку керівником закладу охорони здоров`я покладено виконання функцій з охорони праці (голова комісії); посадова особа, відповідальна за організацію лікувального процесу; представник кадрової служби; представник фінансово-економічної служби; представник юридичної служби; представник первинної організації профспілки, представником якої був медичний працівник, що помер внаслідок інфікування (у разі її відсутності - уповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці).
       Виходячи з аналізу вищезазначених норм права, процедура проведення розслідування (у тому числі спеціального) нещасних випадків та/або гострих професійних захворювань (отруєнь) передбачена пунктами 30-53 Порядку №337.
Водночас процедура розслідування випадків смерті саме медичних працівників державних і комунальних закладів охорони здоров`я, що надають первинну, екстрену, а також в стаціонарних умовах вторинну (спеціалізовану) і третинну (високоспеціалізовану) медичну допомогу пацієнтам з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, внаслідок інфікування коронавірусом SARS-CoV-2 передбачена окремим розділом Порядку № 337, а саме пунктами 141-1-141-14.
       Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 03 жовтня 2022 року у справі №520/12333/21 (провадження № К/990/135/22). 
       За такого розслідування факту смерті ОСОБА_3 , причиною якої стала гостра респіраторна хвороба COVID-19, правомірно проведено роботодавцем відповідно до пунктів 141-1-141-14 Порядку № 337, а доводи позивача про порушення відповідачем порядку розслідування випадку гострого професійного захворювання ОСОБА_3 через непроведення спеціального розслідування ґрунтуються на помилковому тлумаченні, а тому відхиляються апеляційним судом.
       Щодо висновку суду про відсутність підстав вважати, що смерть ОСОБА_3 пов`язана з виконанням нею своїх професійних обов`язків, колегія суддів з ним погоджується. 
       Так, згідно із пунктом 141-13  Порядку № 337 протягом трьох років з дати отримання акта за формою Н-1 члени сім`ї медичного працівника, що помер внаслідок інфікування, або уповноважені ними особи мають право звернутися до закладу охорони здоров`я щодо призначення повторного розслідування у зв`язку із незгодою з причинами настання гострого професійного захворювання COVID-19, що призвело до смертельного наслідку, та/або з висновком комісії, які викладені в акті за формою Н-1.
За наявності документів, що можуть суттєво вплинути на висновки комісії, керівником закладу охорони здоров`я призначається повторне розслідування випадку гострого професійного захворювання COVID-19, що призвело до смертельного наслідку.
Повторне розслідування гострого професійного захворювання COVID-19, що призвело до смертельного наслідку, проводиться комісією в іншому складі.
       Висновки повторного розслідування випадку гострого професійного захворювання COVID-19, що призвело до смертельного наслідку, можуть бути оскаржені лише у судовому порядку.
Зі змісту оскаржуваного акту розслідування, складеного 11 та затвердженого 14 червня 2021 року, вбачається, що комісія дійшла висновку про те, що випадок захворювання старшої медичної сестри поліклінічного відділення ОСОБА_3 , який спричинив смерть, стався не на підприємстві і не в робочий час, тому, нещасний випадок, який стався з останньою, визнано таким, що не пов`язаний з виробництвом. Згідно змісту оскаржуваного акту розслідування місцем гострого професійного захворювання ОСОБА_3 є поліклінічне відділення лікарні, в якому вона працювала, в якому прийом хворих на COVІD-19 та з підозрою на COVІD-19 не проводиться, прибирання проводиться без порушень протиепідеміологічних заходів. Контакт з хворими на ковід ОСОБА_3 заперечувала. Загостренню хвороби могли сприяти супутні фактори, а саме - злоякісне новоутворення та цукровий діабет
У пункті 4 розділу V Переліку професійних захворювань, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2000 року № 1662 зі змінами від 13 травня 2020 року, вказані такі небезпечні та шкідливі речовини і виробничі фактори, вплив яких може викликати професійне захворювання: контакт з інфекційними хворими, інфікованими матеріалами чи переносниками захворювань; а також визначений перелік робіт та виробництв, на яких можливе виникнення цього професійного захворювання: робота медичних та інших працівників, що безпосередньо зайняті у ліквідації епідемії та здійсненні заходів із запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та лікування пацієнтів із випадками гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Зміст положень цього нормативного акту, а також положень частини 1 статті 39 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», пункту 3 Порядку № 498 дає підстави зробити висновок про те, що захворювання медичного працівника на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, можна визнати професійним захворюванням, що пов`язане з виробництвом, виключно у тому випадку, якщо: медичний працівник під час зараження на вказану хворобу був безпосередньо зайнятий у ліквідації епідемії та здійсненні заходів із запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та лікування пацієнтів із випадками цієї хвороби.
При ухваленні рішення, суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 77-81 ЦПК України про їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
При цьому, згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
       Недоведеність позову є підставою для відмови у його задоволенні, а недоведеність заперечень - тягне за собою протилежний результат.
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням Керівника робіт з ліквідації наслідків медико-біологічної надзвичайної ситуації природного характеру державного рівня, пов`язаної із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), від 27 жовтня 2020 року № 123, до переліку закладів охорони здоров`я, що визначені для госпіталізації пацієнтів з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою SARS-CoV-2, включене Комунальне некомерційне підприємство «Очаківська центральна районна лікарня», назву якого змінено на Комунальне некомерційне підприємство «Очаківська багатопрофільна лікарня» (том 1 а.с. 252).
Наказом головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Очаківська центральна районна лікарня» від 28 жовтня 2020 року № 143 розгорнуто на базі інфекційного, терапевтичного та хірургічного відділень лікарні спеціалізований шпиталь на 80 ліжок для надання стаціонарної медичної допомоги пацієнтам з підозрою або встановленим захворюванням на коронавірусну хворобу COVID-19 (том 1 а.с. 258-259).
Наказом головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Очаківська центральна районна лікарня» від 28 жовтня 2020 року № 147-л переведено до спеціалізованого шпиталю з 28 жовтня 2020 року окремих працівників медичного закладу, до переліку яких ОСОБА_3 не була включена (том 1 а.с. 254-257).
Згідно Посадової інструкції старшої медичної сестри поліклінічного відділення Комунальне некомерційне підприємство «Очаківська центральна районна лікарня», яка затверджена головним лікарем 01 січня 2020 року (том 1 а.с. 139-240) метою діяльності старшої медичної сестри поліклінічного відділення є керівництво роботою середнього та молодшого медичного персоналу, спрямованою на поліпшення якості та підвищення ефективності медичного обслуговування населення; профілактика внутрішньолікарняних інфекцій; контроль за дотриманням необхідного протиепідемічного та санітарно-гігієнічного режимів, раціональним використанням медичної апаратури, обладнання, інструментарію та медичних препаратів. До обов`язків старшої медичної сестри поліклінічного відділення входить: складати графіки роботи середнього та молодшого медичного персоналу поліклінічного відділення та контролювати їх виконання, здійснювати належну розстановку середнього та молодшого медичного персоналу відділення по робочим місцях; контролювати дотримання середнім та молодшим медичним персоналом відділення санітарно-протиепідемічного режиму та правил внутрішнього трудового розпорядку; організовувати та контролювати роботу середнього та молодшого медичного персоналу щодо виконання призначень лікарів; забезпечувати та контролювати порядок одержання, обліку, зберігання та використання медикаментів та матеріалів; організовувати та контролювати підготовку пацієнтів до консультативних прийомів, збирання біологічних матеріалів для аналізів, доставку їх в лабораторію, своєчасне одержання з лабораторії результатів дослідження та занесення їх до індивідуальних карт амбулаторного хворого; проводити систематичні обходи поліклінічного відділення та служб; здійснювати та контролювати своєчасне та якісне проведення дезінфекції і дератизації приміщень.
       Таким чином, до посадових обов`язків ОСОБА_3 не входило надання медичної допомоги пацієнтам, в тому числі, з підозрою або встановленим захворюванням на коронавірусну хворобу COVID-19.
Як встановив суд першої інстанції, контактів ОСОБА_3 з особою з підозрою або встановленим захворюванням на коронавірусну хворобу COVID-19 на робочому місці не встановлено. В карті епідеміологічного обстеження вогнища інфекційного захворювання підтверджено, що контакт з хворими на короновірусну хворобу ОСОБА_3 заперечувала. 
Вказаний факт в суді підтвердила і сімейний лікар ОСОБА_4 , до якої звернулася ОСОБА_3 .
Крім того, ОСОБА_3 не була включена до персонального переліку працівників лікувального закладу, котрі безпосередньо були зайняті у ліквідації епідемії та здійсненні заходів із запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19 та лікуванням пацієнтів.
За такого апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність доказів того, що зараження ОСОБА_3 відбулося внаслідок контакту з інфекційними хворими, які перебували на лікуванні у лікарні, інфікованими матеріалами чи переносниками захворювань. Також, позивачем не доведено, що ОСОБА_3 безпосередньо була зайнята у ліквідації епідемії та здійсненні заходів із запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та лікуванні пацієнтів з випадками гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
З урахуванням викладеного, а також того, що позивач свого процесуального обов`язку не виконав, в матеріалах справи відсутні докази того, що зараження ОСОБА_3 відбулося внаслідок контакту з інфекційними хворими, які перебували на лікуванні у лікарні, інфікованими матеріалами чи переносниками захворювань, а також що ОСОБА_3 безпосередньо була зайнята у ліквідації епідемії та здійсненні заходів із запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та лікуванні пацієнтів з випадками гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, суд першої інстанції повно та всебічно встановив обставини, що мають значення для справи, правильно визначився з характером спірних правовідносин та їх змістом та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Колегія суддів відхиляє аргументи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції при з`ясуванні обставин щодо наявності причинного зв`язку між смертю ОСОБА_3 та виконанням нею професійних обов`язків належним чином не оцінив зміст її посадових обов`язків, умови та характер виконуваної роботи, не врахував, зокрема, що КНП «Очаківська багатопрофільна лікарня», де працювала ОСОБА_3 , на думку, позивача, в цілому є місцем підвищеної небезпеки зараження, а огляд місця, де сталося гостре професійне захворювання, не мав обмежуватись лише кабінетом померлої, а мав включати коридори, сходові клітини, ліфти тощо.
Так, з урахуванням того, що при визначенні захворювання як професійного необхідним є встановлення безпосередньої зайнятості медичного працівника у лікуванні пацієнтів з випадками COVID-19, контактування на робочому місці з особами, або матеріалами, інфікованими на це захворювання, сам по собі факт роботи ОСОБА_3 на посаді старшої медичної сестри поліклінічного відділення не може автоматично кваліфікуватись як отримання саме професійного захворювання.
Твердження ж позивача, що ОСОБА_3 могла бути інфікована у будь-якій частині поліклінічного відділення лікарні є припущенням, на якому відповідно до вимог частини 6 статті 81 ЦПК України доказування, а отже й рішення суду, ґрунтуватися не може.
Також відхиляються апеляційним судом як безпідставні посилання в апеляційній скарзі на те, що комісією з розслідування випадку гострого професійного захворювання, не проводилась зустріч з членами сім`ї ОСОБА_3 . Так, згідно наявних у матеріалах цивільної справи, яка переглядається, документів розслідування випадку гострого професійного захворювання комісія з розслідування цього випадку направляла ОСОБА_1 запрошення про співпрацю від 03 червня 2021 року та повідомляла про засідання (том 1 а.с. 30, 173, 174). До того ж позивач не обґрунтував, як саме міг посприяти розслідуванню за умови безпосередньої участі у засіданнях комісії, які нові докази міг надати на підтвердження своєї позиції.
Також не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на пояснення в суді свідка ОСОБА_5 на підтвердження факту причинно-наслідкового зв`язку між хворобою ОСОБА_3 та виконанням нею посадових обов`язків, оскільки ці пояснення не містять достатніх відомостей про факт безпосереднього контактування ОСОБА_3 з особою, хворою на COVID-19. 
Враховуючи, що суд першої інстанції правильно вирішив спір, застосувавши належним чином норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, дотримався вимог процесуального закону при розгляді справи, апеляційний суд в силу статті 375 ЦПК України не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частини 1, 13 статті 141 ЦПК України).
Оскільки апеляційним судом рішення суду першої інстанції про відмову у позові залишено без змін, відсутні підстави для перерозподілу судових витрат апеляційним судом, які покладаються на позивача. 
Керуючись статтями 367-369, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана його представником – адвокатом Грушко Жанною Вячеславівною, залишити без задоволення, рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 грудня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.        

Головуючий                                                Т.М. Базовкіна

Судді:                                                        Т.В. Крамаренко

                                                Ж.М. Яворська

_______________________________________________
Повний текст постанови складений 10 березня 2023 року