КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
справа № 369/5931/21
провадження № 22-ц/824/1677/2023
 
10  березня 2023 року                                                                                                 м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
судді - доповідача  Кирилюк Г. М.,
суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.,
 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Головачевої Ольги Миколаївни на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 липня 2022 року в складі судді Дубас Т. В., 
 
встановив:
 
05.05.2021  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2   про зміну способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину.
Посилалась на  ті підстави,  що  з 25.07.2009 по  09.06.2019 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
22 червня  2018 року  Києво-Святошинський районний суд Київської області  виніс судовий наказ (справа №369/6686/18) про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на  дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  у твердій грошовій сумі  50% мінімального прожиткового мінімум на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 07.06.2018 і до досягнення дитиною повноліття.
На даний час спосіб стягнення аліментів не відповідає потребам дитини, оскільки не забезпечує належним чином утримання доньки, її гармонійний розвиток та розвиток її здібностей, у зв`язку з чим вважала  за необхідне   змінити спосіб стягнення  аліментів на дитину з 50%  мінімального прожиткового мінімуму на дитину  відповідного  віку  щомісячно на  1/3 частку від  доходу відповідача,  але не  менше  50 відсотків  мінімального  прожиткового  мінімуму  на дитину  відповідного  віку щомісячно.
Крім того, просила  стягнути  з  ОСОБА_2 на  її користь  додаткові витрати на  доньку  ОСОБА_4    за  період  з червня  2020  року   по  березень 2021  року  в сумі  8 939,25 грн та стягувати  додаткові витрати  на  доньку у розмірі  1 000  грн  щомісяця. 
Посилалась на  ті підстави, що  в період з червня 2020 року по березень 2021 року вона  понесла  додаткові витрати на дитину:  
в період з 11.08.2020 по 21.08.2020 вона возила дитину на оздоровлення в м. Миргород, у зв`язку з чим нею понесені витрати на проїзд та проживання в м. Миргороді на загальну суму 9 403,50 грн; 
для обладнання  робочого  місця доньки для занять, 17.09.2020  нею   були придбані  стіл  письмовий, крісло дитяче, сидіння Tutti та рама  Chico на загальну суму 2 535 грн; 
на оплату занять доньки  англійською мовою за період з вересня 2020 року по березень 2021 року витрачено 3 100 грн; 
на оплату занять доньки  хореографією за період з  червня 2020 року по березень 2021 року нею витрачено 2 840 грн.
Таким чином, додаткові витрати на дитину за період з червня 2020 року по березень 2021 року склали 17 878,50 грн.
Відповідач  відмовляється   брати  участь в додаткових  витратах  на дитину, що стало  підставою  для  звернення  до  суду  з позовом про стягнення  1/2 частини  вказаних витрат в сумі  8 939,25 грн. 
Зазначила, що  англійською  мовою та хореографією донька займається постійно.   Відповідно до договорів про надання  послуг, вартість  абонемента за 1 місяць занять  англійською мовою становить 500 грн, вартість абонемента за 1 місяць занять  хореографією  становить  500  грн, у зв`язку з чим  додаткові витрати  на  розвиток здібностей дитини на  час звернення  до  суду становить  1 000  грн на  місяць. 
14.02.2022 представник позивача - адвокат Кравченко О. В. подала заяву про  збільшення  позовних вимог в частині  стягнення  додаткових  витрат на утримання  дитини. 
У  зв`язку з  тим, що  вона 20.01.2022 придбала  для  доньки  ліжко  з  модульної  серії корпусних меблів "Binky" вартістю 13 023 грн,  вартість   понесених  додаткових  витрат на дитину становить  30 901,50 грн. Сума стягнення  з  відповідача компенсації  додаткових витрат за період з червня 2020 року  по січень  2022  року становить 15 450,75  грн та 1 000  грн  щомісяця.  
06.07.2022  представник позивача - адвокат Кравченко  О. В. подала  заяву про  збільшення  позовних вимог, в якій просила  відшкодувати також  понесені витрати у зв`язку з  виявленням  у доньки сторін   офтальмологічного  захворювання, а саме: на замовлення окулярів - 2 400  грн; діагностику та консультування - 600  грн; підбір окулярів - 50 грн; апаратне лікування (схема лікування №3 (10 сеансів)) - 2 800  грн, яку  протокольною  ухвалою  суду  від  26 липня  2022  року  було повернуто  позивачу. 
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 липня 2022 року позов задоволено частково.
Змінено розмір і спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_2   на користь  ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі судового наказу від 22.06.2018 року, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області по цивільній справі №369/6686/18,  з 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на 1/4 частку всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з  ОСОБА_2   на користь  ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття. Судовий наказ № 369/6686/18 від 22.06.2018 року, виданий Києво-Святошинським районним судом Київської області,  відкликано.
Стягнуто одноразово з ОСОБА_2   на користь  ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з червня 2020 року по січень 2022 року у загальному розмірі 15 450,75 грн. В решті вимог позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
16.09.2022  представник  ОСОБА_2 - адвокат Головачева О. М. подала   апеляційну  скаргу, в якій просить скасувати  рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 липня 2022 року в частині стягнення додаткових витрат в розмірі 13 395,75 грн ( 15 450,75  грн -1 525 грн)  на  користь  ОСОБА_1   на  утримання  ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Зазначила, що  відповідач не  погоджується  з висновком  суду першої інстанції   щодо доведеності  понесення   позивачем  витрат на  дитину  в сумі 30  901,50 грн,  оскільки  вказані витрати  ( крім витрат на  лікування  та діагностику  зору дитини)  не  є додатковими, а  докази що їх  понесла  саме  позивач і саме на  доньку, не  є  належними для  цієї справи. 
Зокрема, обставини проживання  в готелі "Миргород" в м. Полтава, квитанції з готелю  "Миргород"  виписані на  ім`я ОСОБА_1 .  Докази проживання  в цьому готелі   доньки   ОСОБА_5   та  вартості її проживання  відсутні. 
Долучені  до  позову  накладні, фіскальні чеки з переліком товарів: одяг, взуття,  меблі не містять підтвердження, що товар був оплачений саме ОСОБА_1 , тобто, що  саме вона  понесла  відповідні   витрати; що  товар придбаний саме на потреб дитини; не  містять   підтвердження, що  вказані  витрати понесені  на  спеціальні потреби дитини. 
Витрати на відвідування гуртків та дошкільних навчань не відносяться до додаткових, що підлягають поділу між батьками. Необхідність, вартість, обставини організації послуг (хореографія, англійська мова, освітні послуги ФОП  ОСОБА_6 та ФОП  ОСОБА_7 ) , половину вартості яких позивач просить стягнути з  відповідача, з  відповідачем  не  було  погоджено,  тому  у  нього відсутній   обов`язок щодо  їх оплати. 
Відповідач  визнає  свій  обов`язок   щодо оплати  медичних  послуг:  1/2 вартості  окулярів ( 2 400  грн : 2 = 1 200  грн) та 1/2  вартості  діагностики  та консультування  дитини в клініці ТОВ  "Чайка Оптікс" (  650  грн :2 =325 грн)  в загальній  сумі  1 525 грн. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Кравченко О. В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Вказує, що твердження відповідача про відсутність доказів перебування доньки у готелі « Миргород » спростовується документами на проїзд - посадочними документами від 11.08.2020, 21.08.2020 на ім`я ОСОБА_8 .  Квитанції на проживання в готелі виписана на ім`я особи, яка сплачувала за проживання.
Понесені  позивачкою витрати  на  вивчення  іноземної мови та відвідування  занять з  хореографії  були спрямовані  на  розвиток  здібностей дитини.  На підтвердження  понесених  додаткових витрат   позивачкою надано  відповідні  документи. 
Позивачкою також  надані докази понесених витрат  на  лікування   амбліопії  станом на  липень  2022  року  в сумі 2 925  грн, а не 1525 грн, як стверджує відповідач.
Вважає, що  судом  повно  та всебічно  досліджені  матеріали справи  і прийняте законне  та обґрунтоване рішення. 
Відповідно до положень частини 1 статті  369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За правилами пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.
Згідно частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга  підлягає частковому  задоволенню з таких підстав.
Судом  встановлено,  що  сторони  з 25.07.2009 по  09.06.2019 перебували в  зареєстрованому шлюбі, мають доньку  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Наказом  Києво-Святошинського районного суду  Київської області  від  22 червня 2018 року  (справа №369/6686/18) з ОСОБА_2 на  користь ОСОБА_1   стягнуто  аліменти на  утримання  дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  у твердій грошовій сумі в  50% мінімального прожиткового мінімум на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 07.06.2018 і до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням  Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 липня 2022 року в даній  справі змінено розмір і спосіб стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнуто аліменти  в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача  щомісячно до досягнення  дитиною повноліття.
Рішення  суду  першої  інстанції  у вказаній  частині    сторони не  оскаржують,  а тому  воно не є  предметом  апеляційного  розгляду. 
Звертаючись до  суду  з позовом  про стягнення  додаткових витрат на  утримання  дитини позивачка посилалась на те,  що  за  період  з    червня  2020  року  по  січень  2022 року вона  понесла  витрати   у загальному розмірі  30 901, 50 грн, що    складаються з витрат на : 
оздоровлення  дитини  в період з 11.08.2020 по 21.08.2020 в м. Миргороді на загальну суму 9 403,50 грн; 
 придбання  письмового  стола,  дитячого  крісла, сидіння Tutti та рами  Chico з метою  обладнання робочого  місця доньки для занять  на загальну суму 2 535 грн; 
 оплату занять доньки  англійською мовою за період з вересня 2020 року по березень 2021 року  на  загальну  суму 3 100 грн; 
 оплату занять доньки  хореографією за період з  червня 2020 року по березень 2021 року на загальну  суму 2 840 грн.
  придбання  20.01.2022 для  доньки  ліжка  з  модульної  серії  корпусних  меблів  "Binky" вартістю 13 023 грн.
Відповідач  відмовляється  брати  участь  в додаткових витратах на  дитину,  а тому  просила  стягнути  з останнього 1/2 частину  понесених витрат в сумі  15 450,75  грн.
Ухвалюючи рішення  про  задоволення  позову  у вказаній  частині  та стягуючи з  відповідача на користь  позивача додаткові витрати  на  утримання  дитини за період з  червня  2020  року  по  січень  2022 року  у загальному розмірі  15 450,75 грн,  суд першої  інстанції   виходив з його  доведеності та обґрунтованості.
Колегія суддів не  може  повністю погодитись  з таким висновком  суду  першої  інстанції  з огляду  на  таке. 
Одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України): той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення.
У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489 цс 17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.
У постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі  № 183/1679/17, від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц, від 01 квітня 2020 року у справі №521/16268/18, від 08 грудня 2021 року у справі № 607/12170/20 викладено правові висновки про те, що положення   статті 185 СК України стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких надається у зазначеній статті. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними фактами (хворобами), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).
Згідно з частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків  у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.
Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17, від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц, від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18.
Апеляційний суд, з урахуванням рівності та обов`язку обох батьків  забезпечувати дітей,  погоджується з висновком суду першої  інстанції   про обґрунтованість  позовних вимог в частині  стягнення з ОСОБА_2   додаткових витрат на оплату занять доньки англійською мовою та хореографією, оскільки  понесені позивачем витрати спрямовані на розвиток здібностей дитини. 
Понесення   позивачем  витрат  на  оплату занять доньки англійською  мовою за період з  вересня 2020 року по березень 2021 року    в сумі  3 100  грн  підтверджено  належними та допустимими доказами, якими є : договір   про  надання  додаткових освітніх послуг  від  10.09.2020,  укладений між  ФОП  ОСОБА_7    та ОСОБА_1 (а.с. 34,35 т.1); копії квитанцій  АБ "Укргазбанк"  від 06.10.2020  на  суму  270 грн  за вересень (а.с.50 т.1); від 06.10.2020  на  суму  250  грн  за  жовтень (а.с.52 т.1); від 07.12.2020  на  суму  450  грн  за  жовтень та листопад  (а.с.54 т.1); від 07.12.2020  на  суму  280   грн  за листопад (а.с.56 т.1); від 25.11.2020  на  суму  450  грн  за  грудень (а.с.58 т.1); від 26.01.2021  на  суму  1300  грн  за  грудень та січень (а.с.60 т.1); від 01.02.2021  на  суму  500  грн  за лютий (а.с.64 т.1); від 22.02.2021  на  суму  500  грн  за березень (а.с.68 т.1), всього на  загальну  суму                  4 000  грн. 
На підтвердження понесення  витрат  на  оплату занять доньки хореографією  за період з  червня 2020 року по березень 2021 року    в сумі  2 840  грн позивачем  надано :   договір  про  надання  додаткових освітніх послуг  від  10.09.2020,  укладений між  ФОП  ОСОБА_6 та ОСОБА_1 (а.с. 36, 38 т.1);  дублікати квитанцій  АТ КБ "ПриватБанк"  від 06.03.2020   на  суму  450  грн  (а.с.46 т.1);  від 09.02.2020  на  суму  450   грн  (а.с.48 т.1),  всього  на  загальну  суму 900  грн;  копії  квитанцій  АБ "Укргазбанк"  від  01.02.2021  на  суму 500  грн за  лютий (а.с.62 т.1); від  01.02.2021  на  суму 180   грн за  лютий (а.с.66 т.1); від  06.04.2021 на  суму 360  грн  за  березень (а.с.70 т.1), всього  на  загальну  суму 1 040  грн.
З огляду  на  те,  що  договір  на  надання  освітньої послуги з хореографії з ФОП  ОСОБА_6 укладено 10.09.2020, а дублікати квитанцій АТ КБ "ПриватБанк"  підтверджують  перерахування  коштів 06.03.2020  та  09.02.2020, тобто  до моменту укладення  цього договору,   вказані  докази  не  можуть  бути взяті  судом  до  уваги,  оскільки  не  відносяться  до  предмета доказування. 
За  таких  обставин,   понесені  позивачем  витрати на  оплату занять доньки хореографією  за період з  червня 2020 року по березень 2021 року   доведені  лише  на  загальну  суму 1 040  грн. 
Суд першої  інстанції  вказаного  не  врахував, не  перевірив надані суду докази та наведений  позивачем  розрахунок  та  дійшов помилкового  висновку  про доведеність  вказаних позовних вимог  в повному обсязі. 
Колегія суддів  також не  погоджується  з висновком  суду  першої інстанції  в частині  задоволення  позову  про стягнення з  відповідача   додаткових витрат  на:   оздоровлення  дитини  в період з 11.08.2020 по 21.08.2020 в м. Миргороді на загальну суму 9 403,50 грн;  придбання  письмового  стола,  дитячого  крісла, сидіння Tutti та рами  Chico з метою  обладнання робочого  місця доньки для занять  на загальну суму 2 535 грн;   придбання  20.01.2022 для  доньки  ліжка  з  модульної  серії  корпусних  меблів  "Binky" вартістю 13 023 грн.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Позивачка не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність перебування дитини на оздоровленні в готелі « Миргород », а саме, що такий відпочинок здійснено  за рекомендацією лікаря, а придбання письмового  стола,  дитячого  крісла, сидіння Tutti, рами  Chico,  ліжка  з  модульної  серії  корпусних  меблів  "Binky" була   обумовлена особливими обставинами, зокрема станом  здоров`я дитини. 
Отже такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами у розумінні статті 185 СК України.
Аналіз змісту рішення  суду  першої інстанції свідчить,   що у вказаній  частині  задоволених позовних вимог   судом першої  інстанції    неправильно визначено   правову природу витрат, не   було досліджено  всі істотні  обставини, передбачені  статтею 185 СК  України,  з урахуванням   яких визначається   участь  матері,  батька у додаткових  витратах на  дитину.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Отже,  рішення  суду  першої інстанції в  частині стягнення   витрат  на  оплату занять доньки хореографією  та англійською  мовою підлягає  скасуванню  з  ухваленням  нового  рішення  про  часткове  задоволення  позову    в розмірі  2 070 грн (3 100  грн + 1 040  грн) :2.  
Рішення  суду  першої  інстанції  в частині  стягнення  додаткових витрат оздоровлення  дитини, придбання  письмового  стола,  дитячого  крісла, сидіння Tutti, рами  Chico,  ліжка  з  модульної  серії  корпусних  меблів  "Binky"  на загальну  суму 12 480,75 грн  підлягає скасуванню з ухваленням  нового  рішення  про  відмову в задоволенні  вказаних  позовних вимог.
Щодо  доводів  апеляційної скарги  в частині  визнання  відповідачем обов`язку  в частині  оплати  медичних  послуг:  1/2 вартості  окулярів та 1/2  вартості  діагностики  та консультування  дитини в клініці ТОВ  "Чайка Оптікс"  в сумі  1 525 грн,  колегія суддів  зазначає  наступне. 
Як вбачається з матеріалів справи  та звукозапису судового  засідання, яке відбулось  26.01.2022,  судом першої інстанції  було  відмовлено   в прийнятті  заяви про збільшення  позовних вимог від 06.07.2022, в якій заявлено вимоги про  відшкодування додаткових витрат  на лікування дитини,  а саме: на замовлення окулярів - 2 400  грн; діагностику та консультування - 600  грн; підбір окулярів - 50 грн; апаратне лікування (схема лікування №3 (10 сеансів)) - 2 800  грн. 
Оскаржуване  судове  рішення  також не  містить  жодних  висновків щодо  вказаних  позовних  вимог, що  свідчить  про те, що  такі вимоги судом першої  інстанції не  розглядались.
Відповідно  до  ч.6 ст.367  ЦПК  України в  суді  апеляційної інстанції  не  приймаються  і не розглядаються  позовні вимоги та підстави позову, що не  були предметом  розгляду  в суді  першої  інстанції. 
За таких обставини  апеляційний суд  позбавлений можливості  ухвалити відповідне  рішення з приводу  заявлених позовних  вимог   про  відшкодування  витрат  на  лікування  дитини.   
При цьому  позивачка не  позбавлена  можливості звернутися до  суду  з  відповідним позовом до  суду  першої  інстанції. 
Згідно з частиною першою статі 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини другої статі 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.
Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній на час подання до суду позовної заяви, встановлено ставку судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
ОСОБА_1   звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», як позивач у справі про оплату додаткових витрат на дитину.
За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору  становить 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (підпункт 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції чинній на час подання позову).
За подання до суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 %   відповідно ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви (підпункт 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір»).
Установлено, що за подання апеляційної скарги відповідач сплатив судовий збір  в більшому  розмірі, а  саме   2 724 грн. При цьому  сплаті підлягав судовий збір  в сумі 1 362 грн  (  908 грн х150%). 
Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Отже,  сплачений судовий збір за подання ОСОБА_2    апеляційної скарги підлягає компенсації за рахунок держави пропорційно до розміру задоволених  вимог (14,86%)  в сумі 202,39 грн.
Відповідно до п. 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 03 вересня 2013 року №787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.
Сплачена надміру сума судового  збору  в розмірі  1 362  грн  згідно  квитанції ID:9963-3573-6730-2346 від 27.12.2022, призначення платежу *;101; НОМЕР_1 ; судовий збір, за позовом ОСОБА_2 , на рішення від 26.07.2022 по справі №369/5931/21, Київський апеляційний суд,  підлягає  поверненню  ОСОБА_2 .   
Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України суд
 
 постановив:
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Головачевої Ольги Миколаївни задовольнити частково.
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 липня 2022 року в частині  стягнення додаткових витрат на дитину  за період з червня 2020 року по січень 2022 року в загальному розмірі 15 450,75 грн скасувати. 
Ухвалити в цій частині  нове судове рішення про  часткове задоволення  позову. 
 Стягнути  з  ОСОБА_2   ( реєстраційний номер  облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь  ОСОБА_1 ( реєстраційний номер облікової картки  платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 )  додаткові  витрати на  дитину   в сумі 2 070 (дві тисячі сімдесят) грн. 
В решті позову  у вказаній  частині  відмовити.
Компенсувати ОСОБА_2    202,39 грн (двісті дві гривні тридцять дев`ять копійок) судового збору за подання апеляційної скарги за рахунок держави.
Повернути ОСОБА_2 сплачену надміру суму судового збору в розмірі 1 362  (одна тисяча триста шістдесят дві)  грн згідно  квитанції ID:9963-3573-6730-2346 від 27.12.2022, призначення платежу *;101; НОМЕР_1 ; судовий збір, за позовом ОСОБА_2 , на рішення від 26.07.2022 по справі №369/5931/21, Київський апеляційний суд.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття,  оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків,  передбачених  п.2 ч.3 ст. 389  ЦПК  України.
 
Суддя-доповідач                                                              Г. М. Кирилюк
 
Судді:                                                                                І. М. Рейнарт                                
                                                                      
                                                                                          Т. А. Семенюк