ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року	Львів	Справа № 140/6210/22 пров. № А/857/485/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,
суддів Онишкевича Т.В., Сеника Р.П. 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2022 року у справі № 140/6210/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
суддя в 1-й інстанції Андрусенко О.О., -
час ухвалення рішення не зазначено,
місце ухвалення рішення м. Луцьк,
дата складання повного тексту рішення не зазначено,-

                                           В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (м. Володимир) (далі - ГУ ДПС у Волинській області, відповідач апелянт) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 09.08.2022 №0024592403 про стягнення штрафних санкцій.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що контролюючим органом безпідставно застосовано штраф за порушення позивачем граничного строку сплати сум грошових зобов`язань з податку на додану вартість з огляду на те, що камеральна перевірка, на підставі висновків якої винесено оскаржуване рішення, була проведена з порушенням вимог ст. 102 Податкового кодексу України (далі ПК України), тобто після спливу 1095 днів, які надаються законодавством контролюючому органу для визначення суми грошових зобов`язань платників податків.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12.12.2022 адміністративний позов задоволено повністю; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 09 серпня 2022 року №0024592403; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992,40 грн.
Не погоджуючись із вказаним рішенням відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, зокрема, просив скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12.12.2022 у справі №140/6210/22 та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 
Контролюючий орган вважає, що дане рішення підлягає скасуванню як таке, що прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, не відповідає фактичним обставинам та прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги у тому числі вказано про те, що задовольняючи позовні вимогу суд першої інстанції керувався тим, що контролюючий орган був вправі провести камеральну перевірку своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість згідно з податковим повідомленням-рішенням від 20.01.2010 №0007561701/2 не пізніше ніж 1095 днів від граничного строку сплати зобов`язань – 26.01.2014.
Однак, апелянт вказує, що згідно з приписами Порядку обліку платників податків і зборів №1588 свідчать про те, що припинення підприємницької діяльності фізичної особи не припиняє її зобов`язань, що виникли під час здійснення підприємницької діяльності. Після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватися в контролюючих органах як фізична особа – платник податків, яка отримувала доходи провадження підприємницької діяльності і така фізична особа повинна забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності та подати декларацію за останній базовий податковий (звітний) період.
Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).
Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 у період з 12.10.1997 по 14.07.2014 була зареєстрована як фізична особа-підприємець, про що свідчать відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
20.08.2021 посадовою особою ГУ ДПС у Волинській області проведено камеральну перевірку приватного-підприємця ОСОБА_1 з питання дотримання термінів сплати узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість згідно податкового повідомлення-рішення з податку на додану вартість від 20.01.2010 №0007561701/2.
За результатами вказаної перевірки складено акт від 20.08.2021 №6789/03-20-24-032168919405, в якому зазначено, що за даними ІС «Податкових блок» в системі електронного адміністрування ПДВ по податковому повідомленню-рішенню з податку на додану вартість від 20.01.2010 №0007561701/2: 05.08.2021 пройшло стягнення в межах виконавчого провадження згідно платіжного доручення від 04.08.2021 №6005, за невчасну сплату платежу (20%) в сумі 51243,83 грн., граничний термін сплати 26.01.2014, а саме: 1) сума сплаченого податкового боргу -368,20 грн., дата сплати 31.05.2021, граничний термін - 26.01.2014, кількість днів затримки 2682; 2) сума сплаченого податкового боргу - 368,20 грн., дата сплати 15.06.2021, граничний термін - 26.01.2014, кількість днів затримки 2697; 3) сума сплаченого податкового боргу - 368,20 грн., дата сплати 20.07.2021, граничний термін 26.01.2014, кількість днів затримки 2732; 4) сума сплаченого податкового боргу 24900,00 грн., дата сплати 05.08.2021, граничний термін - 26.01.2014, кількість днів затримки 2748, 5) сума сплаченого податкового боргу 25762,60 грн., дата сплати 05.08.2021, граничний термін - 26.01.2014, кількість днів затримки 2748.
За результатами камеральної перевірки встановлено порушення термінів сплати податку на додану вартість відповідно до вимог п. 57.3 ст. 57, п. 203.2 ст.203 ПК України, в результаті чого ПП ОСОБА_1 протягом граничних строків несвоєчасно сплачено узгоджену суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість.
На підставі вказаних висновків акту камеральної перевірки ГУ ДПС у Волинській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 30.08.2021 №0047842403, яким ОСОБА_1 за затримку на 2748 календарних днів сплати грошового зобов`язання з податку на додану вартість зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20 % у сумі 10353,44 грн.
Не погодившись з правомірністю винесення вказаного податкового повідомлення-рішення, позивач оскаржила його в адміністративному порядку до ДПС України, про що свідчить скарга від 12.10.2021.
Рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 26.07.2022 №5740/П/99-00-06-01-04-09 скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Волинській області від 30.08.2021 №0047842403 в частині визначення штрафної санкції у розмірі 5176,72 грн., а в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення залишено без змін.
Відповідно до рішення про результати розгляду скарги від 26.07.2022 №5740/П/99-00-06-01-04-09 ГУ ДПС у Волинській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 09.08.2022 №0024592403, яким позивача за затримку на 2748 календарних днів сплати грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 51767,20 грн. зобов`язано сплатити штраф у розмірі 10 % у сумі 5176,72 грн.
Позивач, вважаючи податкове повідомлення-рішення від 09.08.2022 №0024592403 протиправним, звернулася до суду з даним позовом.
Задовольняючи позов повністю, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач вправі був провести камеральну перевірку своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість згідно податкового повідомлення-рішення від 20.01.2010 №0007561701/2 не пізніше ніж 1095 днів від граничного строку сплати зобов`язань 26.01.2014.
Натомість ГУ ДПС у Волинській області провело таку перевірку 20.08.2021, тобто з порушенням вимог п. 76.3 ст. 76 ПК України та п. 102.1 ст. 102 ПК України поза межами строків давності.
Також нарахування згідно оскаржуваного у даній справі податкового повідомлення-рішення штрафу у сумі 5176,72 грн. за несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобов`язань з податку на додану вартість згідно податкового повідомлення-рішення з податку на додану вартість від 20.01.2010 №0007561701/2 з граничним терміном сплати до 26.01.2014 здійснено контролюючим органом поза межами граничного строку в 1095 днів, що визначений п.102.1 ст. 102 ПК України.
Під час судового розгляду даної справи відповідач не навів суду пояснень та не довів дотримання контролюючим органом строку давності, визначеного п. 102.1 ст. 102 ПК України, при нарахуванні позивачу штрафних санкцій за несвоєчасну сплату ним узгоджених грошових зобов`язань.
Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду правомірність винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 09.08.2022 №0024592403, з огляду на що таке податкове повідомлення-рішення скасовано.
Враховуючи зазначені висновки суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову та зазначає таке.
Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема: визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс від 02.12.2010 № 2755-VI (далі ПК України, у редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).
Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України встановлено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
За приписами підпункту 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня
Підпунктом 14.1.156, п. 14.1 ст. 14 ПК України передбачено, що податкове зобов`язання сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України;
Згідно з підпунктами 14.1.175, 14.1.265 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг   сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом; штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з осіб, що вчинили податкове правопорушення або порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Пунктом 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Відповідно до п. 75.1.1 ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.
Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.
Отже, предметом камеральної перевірки можуть бути питання своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання.
Відповідно до приписів п. 76.3 ст. 76 ПК України камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.
Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.
Згідно з п. 100.1, п. 100.2 ст. 100 ПК України розстроченням, відстроченням грошових зобов`язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов`язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день прийняття контролюючим органом рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу. Платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань, вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобов`язання.
Відповідно до п. 102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39І цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Пунктом 113.1 ст. 113 ПК України встановлено, що граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.
За нормою п. 124.1 ст. 146 ПК України У разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:
-          при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу;
-          при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Якщо зарахування коштів з електронного рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість в оплату узгодженої суми грошового зобов`язання, визначеного в уточнюючому розрахунку до податкової декларації, здійснюється на наступний операційний (банківський) день, штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.
Внаслідок аналізу вказаних правових норм можливим є висновок про те, що на платника податків покладено обов`язок здійснити у встановлені строки сплату узгодженого грошового зобов`язання. Несплачене у встановлений законом строк узгоджене грошове зобов`язання визначається сумою податкового боргу платника податків. За несвоєчасну сплату платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання, такий притягується до відповідальності у вигляді штрафу у розмірах визначених ПК України.
При цьому передумовою нарахування штрафних санкцій з підстав, визначених пунктом 124.1 ст. 124 ПК України, є несплата платником податків суми узгодженого податкового зобов`язання у встановлені законом строки.
Граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним ст. 102 ПК України, тобто штрафні санкції можуть бути застосовані в межах 1095 днів.
За таких обставин, оскільки граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним ст. 102 ПК України, то відповідно штрафні санкції можуть бути застосовані в межах 1095 днів, з дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань.
Вказані висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах Верховного Суду від 24.11.2020 у справі №520/13377/19, від 05.07.2019 року у справі №820/11541/13-а, від 29.01.2019 у справі №820/495/18, від 02.10.2018 у справі №820/3543/17, від 05.06.2018 у справі №824/760/17-а, від 10.05.2018 у справі №820/3544/17.
Судом першої інстанції вірно встановлено, а контролюючим органом не спростовано, що за наслідками проведеної відповідачем камеральної перевірки встановлено несвоєчасність сплати позивачем податкового боргу з податку на додану вартість на підставі податкового повідомлення-рішення від 20.01.2010 №0007561701/2. Вказаний податковий борг в подальшому, за відповідним позовом податкового органу, було стягнуто на користь державного бюджету України постановою Волинського окружного адміністративного суду від 20.03.2014 у справі №803/440/14.
При цьому, актом перевірки від 20.08.2021 №6789/03-20-24-03/2168919405 встановлено, що за даними ІС «Податкових блок» в системі електронного адміністрування ПДВ по податковому повідомленню-рішенню з податку на додану вартість від 20.01.2010 №0007561701/2 пройшло стягнення в межах виконавчого провадження, а саме: 1) сума сплаченого податкового боргу - 368,20 грн., дата сплати 31.05.2021, граничний термін - 26.01.2014, кількість днів затримки 2682; 2) сума сплаченого податкового боргу - 368,20 грн., дата сплати 15.06.2021, граничний термін - 26.01.2014, кількість днів затримки 2697; 3) сума сплаченого податкового боргу - 368,20 грн., дата сплати 20.07.2021, граничний термін 26.01.2014, кількість днів затримки 2732; 4) сума сплаченого податкового боргу 24900,00 грн., дата сплати 05.08.2021, граничний термін - 26.01.2014, кількість днів затримки 2748, 5) сума сплаченого податкового боргу 25762,60 грн., дата сплати 05.08.2021, граничний термін - 26.01.2014, кількість днів затримки 2748.
Так, судом першої інстанції звернуто увагу, що позивачем не заперечується факт порушення граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 51767,20 грн..
За результатами вказаної перевірки та відповідно до рішення про результати розгляду скарги від 26.07.2022 №5740/П/99-00-06-01-04-09 ГУ ДПС у Волинській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 09.08.2022 №0024592403, яким до позивача за затримку на 2748 календарних днів сплати грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 51767,20 грн. зобов`язано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 5176,72 грн..
Суд апеляційної інстанції жодним чином не заперечує приписів Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 09.12.2011 № 1588 (у редакції наказу Міністерства фінансів України 22.04.2014 №462), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.12.2011 за № 1562/20300№1588 в частині необхідності забезпечення остаточних розрахунків з податків від провадження підприємницької діяльності навіть у випадку припинення підприємницької діяльності, однак  як вірно зазначив суд першої інстанції, відповідач вправі був провести камеральну перевірку своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість згідно податкового повідомлення-рішення від 20.01.2010 №0007561701/2 не пізніше ніж 1095 днів від граничного строку сплати зобов`язань 26.01.2014.
Натомість ГУ ДПС у Волинській області провело таку перевірку 20.08.2021, тобто з порушенням вимог п. 76.3 ст. 76 ПК України та п. 102.1 ст. 102 ПК України поза межами строків давності.
Також нарахування згідно оскаржуваного у даній справі податкового повідомлення-рішення штрафу у сумі 5176,72 грн. за несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобов`язань з податку на додану вартість згідно податкового повідомлення-рішення з податку на додану вартість від 20.01.2010 №0007561701/2 з граничним терміном сплати до 26.01.2014 здійснено контролюючим органом поза межами граничного строку в 1095 днів, що визначений п.102.1 ст. 102 ПК України.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем не у спосіб, визначений законом, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню.
Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки їх суть зводиться до констатації податкового законодавства, а не помилок чи то порушень судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення, за таких обставин доводи апеляційної скарги не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що зміст апеляційної скарги є ідентичним відзиву на адміністративний позов, а отже, доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.
При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 КАС України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.
Оцінюючи наведені скаржниками доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.
Колегія суддів також вважає за доцільне зауважити, що у пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги відповідачів не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

                                               П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2022 року у справі №140/6210/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	Т. В. Онишкевич 	
 	 	Р. П. Сеник  	
Повне судове рішення складено 29 березня 2023 року