Ухвала
20 березня 2023 року
м. Київ
справа № 727/6687/22
провадження № 61-3174ск23
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду 
Шиповича В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Крамар Ірина Іванівна, на постанову Чернівецького апеляційного суду 
від 07 лютого 2023 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,
ВСТАНОВИВ:
03 березня 2023 року засобами поштового зв`язку представник  ОСОБА_1 - адвокат Крамар І. І. подала касаційну скаргу на постанову Чернівецького апеляційного суду від 07 лютого 2023 року у цивільній справі № 727/6687/22.
За змістом частини першої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження)вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.
Касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наступних підстав.
І. Щодо підстав касаційного оскарження
Пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Разом із тим заявник чітко не зазначає підстави касаційного оскарження судових рішень з посиланням на відповідні положення частини другої статті 389 ЦПК України, а наведене ним обґрунтування містить істотні суперечності.
Так вказуючи про помилковість посилання апеляційним судом на постанови Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 826/13768/16, 
від 04 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16, від 24 квітня 2019 року у справі № 523/10225/15-ц, від 18 серпня 2021 року у справі № 201/15310/16, заявник одночасно посилається на неврахування апеляційним судом висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у «вищезазначених постановах Верховного Суду».
Такий виклад підстав касаційного оскарження не є коректним та вочевидь потребує уточнення.
Отже, наразі, заявником належним чином не виконані вимоги пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України.
Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції переглядаючи у касаційному порядку судові рішення перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (частина перша статті 400 ЦПК України), підстава (підстави) відкриття касаційного провадження зазначаються в ухвалі про відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України), в окремих випадках непідтвердження підстав касаційного оскарження може мати наслідком закриття касаційного провадження (пункти 4, 5 частини першої статті 396 ЦПК України).
ІІ. Щодо сплати судового збору
Заявником в порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано оригінал документа, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
У серпні 2022 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до   ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.
Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 25 листопада 2022 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 07 лютого 2023 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 25 листопада 2022 року в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано, у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором Е/V06669 від 20 квітня 2006 року в сумі 41 468,20 Євро, з яких: 10 165,33 Євро - заборгованість за кредитом, 31 302,87 Євро - заборгованість по процентам за користування кредитом, звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що розташований по 
АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 згідно свідоцтва про право особистої власності від 14 травня 1990 року, виданого Чернівецьким міським житловим управлінням виконавчого комітету Чернівецької міської ради народн6их депутатів на підставі рішення № 130/6 від 24 квітня 1990 року, шляхом реалізації (продажу) предмета іпотеки на прилюдних торгах за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 25 листопада 2022 року в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про виселення ОСОБА_1 та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку по 
АДРЕСА_1 змінено з підстав, викладених в мотивувальній частині цієї постанови. Зупинено виконання постанови Чернівецького апеляційного суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування.
В касаційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову апеляційного суду скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.
Таким чином оспорюваними вимога за касаційною скаргою. ОСОБА_1 є вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.
Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову.
Зміст заявленої вимоги про звернення стягнення на майно ґрунтується на наявності грошових вимог позивача до відповідача на підставі окремого договору, наслідком задоволення таких вимог та виконання судового рішення є припинення грошових вимог позивача. Отже, позовні вимоги про звернення стягнення на заставлене майно мають вартісну оцінку, носять майновий характер і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за вимогами статті 4 Закону України «Про судовий збір», виходячи з розміру грошових вимог позивача, на задоволення яких спрямовано позов.
Вказане узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26 лютого 2019 року в справі № 907/9/17.
Позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки заявлено банком (юридичною особою) у 2022 році.
Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на час заявлення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки) за подання юридичною особою до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в межах оспорюваної суми.
Отже розмір судового збору за подану касаційну скаргу має розраховуватись за формулою: Б х 1,5% х 200 %, де Б - розмір грошових вимог (боргу), на задоволення яких спрямовано звернення стягнення на предмет іпотеки.
Згідно із наявним в Єдиному реєстрі судових рішень, тексту рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 25 листопада 2022 року, 
АТ КБ «Приватбанк» просило суд звернути стягнення на нерухоме майно в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором в розмірі 41 468, 20 Євро, що за курсом 29,70 грн за 1 Євро, складає 
1 231 605, 54 грн.
За таких обставин розмір судового збору за подану касаційну скаргу має становити 36 948,17 грн (із розрахунку (1 231 605, 54 грн х 1,5 % х 200%).
Натомість при поданні касаційної скарги заявником сплачено судовий збір в розмірі 11 134,38 грн, без обґрунтування цієї суми. 
Розмір недоплати судового збору складає 25 813,79 грн.
Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України 
«Про судовий збір». 
Недоліки касаційної скарги мають бути усунені шляхом:
1) надання уточненої касаційної скарги із зазначенням в ній підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав), з урахуванням роз`яснень викладених в цій ухвалі.
Копії уточненої касаційної скарги мають бути надані відповідно до числа учасників справи;
2) надання суду документу, що підтверджує доплату судового збору в розмірі 25 813,79 грн, або документів, що підтверджують підстави звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору відповідно до закону.
Згідно частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) буде вирішено колегією суддів після усунення недоліків касаційної скарги та її оформлення відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Крамар Ірина Іванівна, на постанову Чернівецького апеляційного суду 
від 07 лютого 2023 року у справі № 727/6687/22 залишити без руху.
Визначити для усунення недоліків касаційної скарги строк - десять днів з дня вручення ОСОБА_1 копії цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                          В. В. Шипович