ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2751/23 Справа № 202/2471/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бєсєда Г.В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко  Е. Л.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року                        колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

               головуючого - судді Демченко Е.Л.
               суддів – Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 01 грудня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -
в с т а н о в и л а:

       У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, мотивуючи його тим, що на підставі судового наказу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23 жовтня 2017 року з нього на користь відповідача примусово стягуються аліменти на утримання спільних дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. 
       Вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у нього від шлюбу з ОСОБА_5 народився син ОСОБА_6 . У зв`язку з народження дитини його дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, отже потребує утримання з його боку разом із дитиною. 
       Зазначав, що 25 лютого 2020 року ним було отримано кредит, кошти якого пішли на утримання родини. 
       Посилаючись на вимоги статті 192 СК України, враховуючи народження дитини від іншого шлюбу, перебування дружини у відпустці по догляду за дружиною, а також наявності зобов`язань по кредиту, просив суд першої інстанції зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі судового наказу №2-н/202/251/2017 Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23 жовтня 2017 року на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, до 1/6 частки від усіх видів доходу, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку.
       Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 01 грудня 2022 року в задоволені позову відмовлено.
       В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що судом проігноровано факт наявності у нього на утриманні дитини-інваліда, яка у зв`язку з цим потребує значних витрат на лікування та розвиток, що і стало підставою для отримання кредиту, кошти якого пішли на лікування останньої. Наявність інвалідності дитини та погіршення стану її здоров`я, дружина позбавлена можливості працювати та отримувати дохід, у зв`язку з чим тягар утримання сім`ї покладається цілком на нього. Крім того, вказує, що має на утриманні непрацездатних батьків. Вказані обставини є підставою для зменшення розміру аліментів. Просить прийняти до уваги факт введення відповідачем суд в оману щодо наявності у нього 1/2 нерухомого майна, яке було відчужено на користь відповідача з метою утримання та належного розвитку дітей.
       Відповідач правом на надання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.
       Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
       Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
       Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи про стягнення аліментів.
       Зважаючи на те, що предметом дійсного позову є зменшення розміру стягуваних аліментів, розгляд апеляційної скарги проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику.
       Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
       Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
       Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
       Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
       На підставі судового наказу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23 жовтня 2017 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 жовтня 2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
       26 жовтня 2017 року відкрито виконавче провадження №55007791 з виконання судового наказу про стягнення аліментів (а.с.13).
       30 грудня 2021 року постановою заступника начальника Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, інші доходи боржника (а.с.14).
       Встановлено, що боржник працевлаштований в ПАТ АБ “Укргазбанк” з 18 жовтня 2021 року.
       Згідно довідки Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 22 липня 2020 року № 24624, постановою від 30 грудня 2021 року звернуто стягнення на доходи боржника, яка надіслана для виконання до АБ “Укргазбанк”, де проводиться щомісячне утримання бухгалтерією.
       За період з 11 травня 2019 року було утримано 43 024,83 грн. аліментів, за 2020 рік - 69 696,62 грн., за 2021 рік — 81 497,90 грн., за 2022 рік — 91 676,28 грн. (а.с.71).
       18 вересня 2015 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №736 (а.с.11).
        ІНФОРМАЦІЯ_3 від другого шлюбу у позивача народився син – ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.12).        Наказом ТОВ “ПРИЗМА-ТС” від 25 листопада 2019 року надано ОСОБА_8 , бухгалтеру, відпустку по догляду за дитиною по досягненню нею трирічного віку з 26 листопада 2019 року по 18 вересня 2022 року. До роботи стати 19 вересня 2022 року (а.с.85).
       Згідно медичного висновку №189 про дитину-інваліда віком до 18 років від 11 жовтня 2022 року ОСОБА_6 , 18 вересня 2019 року, який має розумову відсталість легкого ступеня, поєднану з вираженими порушеннями мови (а.с.127). 
       25 лютого 2020 року між ОСОБА_1 та АТ “Державний ощадний банк України” було укладено договір про споживчий кредит №0623/75, відповідно до умов якого останній отримав грошові кошти в розмірі 97 000 грн. із кінцевим терміном повернення 24 лютого 2025 року (а.с.15-26).
       Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №5729, позивач проживає у АДРЕСА_1 разом із дружиною, сином, братом ОСОБА_6 та мамою ОСОБА_8 .
       Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не підтвердив погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу. Крім того, позивачем не надано доказів того, який матеріальний стан у нього був на час виникнення обов`язку сплати аліментів на утримання дітей та на день подачі даного позову до суду. Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.
       Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. 
       Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
       У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
       Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
       Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
       Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
       Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
       Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
       Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
       Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
       У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
       Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився матеріальний стан, внаслідок народження в нього дитини від другого шлюбу, перебування дружини у відпустці по догляду за дитиною, утримання непрацездатних батьків та наявність кредитних зобов`язань.
       Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
       Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
       При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів, в той же час не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.
       Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 (провадження 61-22317св19) зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.
       Так, колегія суддів зауважує, що дійсно позивач має певні зміни у своєму сімейному стані, він зареєстрував шлюб з ОСОБА_9 , від якого мають малолітню дитину - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
       В той же час, зміна сімейного стану позивача, а саме народження у нього іншої дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. 
       Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 20 грудня 2021 року по справі №681/15/21, від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20 (провадження №61-1031св21).
       Колегія суддів зауважує, що з метою задоволення позову про зменшення розміру стягуваних аліментів на утримання дитини, позивач має довести той факт, що народження дитини, зміна його сімейного стану, призвели до погіршення його матеріального становища, тобто позивач має надати суду документи, що підтверджують розмір його заробітної плати чи іншого доходу.
       Разом із тим, позивач під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції ухилявся від надання відповідної інформації.
       Так, відповідач по справі зазначала, що позивач отримав нове місце роботи та наразі працює та отримує значний дохід в ПАТ АБ “Укргазбанк” про що остання надавала відповідні документи державних виконавців про звернення стягнення на заробітну плату в ПАТ АБ “Укргазбанк”, а також довідку про розмір стягнутих коштів. 
       Згідно довідки про розмір стягнутих коштів вбачається, що щорічний розмір стягуваних аліментів з моменту отримання посади в ПАТ АБ “Укргазбанк” збільшився.
       Посилання позивача на той факт, що стягнення аліментів здійснюється в розмірі 50% заробітної плати через наявну заборгованість, що впливає на сукупний розмір аліментів, колегія суддів не може прийняти до уваги, зважаючи на те, що ігноруючи покладений на нього процесуальний обов`язок з надання доказів, зокрема і з метою спростування доводів протилежної сторони, позивач довідку про розмір заробітної плати не надав протягом усього розгляду справи по суті. 
       Більш того, надав копію трудової книжки, де останнім записом є звільнення його з роботи 13 жовтня 2021 року з Дніпропетровського обласного управління ПАТ “Державний ощадний банк”, в той же час, інші копії сторінок трудової книжки умисно не надав, що свідчить про неналежну процесуальну поведінку позивача, метою якої є введення суду в оману щодо реальності розміру його доходу з метою отримання не справедливого, а вигідного судового рішення, незважаючи на те, що спір є сімейним та безпосередньо стосується прав та інтересів його малолітніх дітей від першого шлюбу.
       Колегія суддів не лишає поза увагою той факт, що дитина позивача від першого шлюбу має інвалідність у зв`язку із вадами розвитку, тобто потребує додаткових витрат, зокрема, на лікування.
       В той же час, колегія суддів зауважує, що батьки несуть рівні обов`язки по утриманню дитини. 
       Так, дружина позивача - ОСОБА_9 , яка є матір`ю малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до народження дитини працювала на посаді бухгалтера ТОВ “ПРИЗМА-ТС” та у зв`язку з народженням дитини отримала відпустку по догляду за дитиною відповідним наказом підприємства від 25 листопада 2019 року до 19 вересня 2022 року.
       Тобто, станом на момент ухвалення судом рішення по справі, дитина досягла трирічного віку, відпустка ОСОБА_9 була закінчена, остання є такої, що приступила до роботи з 19 вересня 2022 року, отже почала отримувати дохід, який складає сукупний розмір сімейного бюджету, витрати якого йдуть і на лікування їх спільної дитини, обов`язок по утриманню якої мають обидва батьки.
       Посилання позивача на те, що у зв`язку із інвалідністю дитини та необхідністю додаткового догляду за нею ОСОБА_8 вимушена була продовжити відпустку по догляду за дитиною, тобто остання на сьогоднішній день є непрацездатною, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, зокрема, відповідний наказ долучено позивачем не було. 
       Окремо, колегія суддів зауважує, що згідно медичного висновку №189 про дитину-інваліда віком до 18 років від 11 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_6 , вбачається, що наявне у дитини захворювання надає право на одержання соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 18 років, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України від 08 листопада 2001 року № 454/471/516 та наказу МОЗ України від 11 липня 2005 року №342 (а.с.129 зворот).
       Тобто держава забезпечує додаткову фінансову підтримку дітей-інвалідів, усвідомлюючи, що останні потребують спеціального догляду та лікування.
       Колегія суддів також не приймає до уваги доводи позивача щодо перебування на його утриманні непрацездатних батьків, зважаючи на те, що сам по собі факт реєстрації місця проживання позивача із батьками не свідчить про фактичне їх утримання.
       Крім того, колегія суддів звертає увагу, що         згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №5729 позивач проживає у АДРЕСА_1 разом із дружиною, сином, братом ОСОБА_6 та матір`ю ОСОБА_8 .
       Тобто, з аналізу вищенаведеної довідки вбачається, що разом із позивачем проживають не обидва батьки, а мати позивача — ОСОБА_8 .
       Крім того, з вказаної довідки вбачається, що позивач має також і брата, який, окрім іншого, також несе конституційний обов`язок по утриманню непрацездатних батьків, та який також проживає за спірною адресою. 
       З матеріалів справи не можливо встановити чи надає позивач матеріальну допомогу, в якому обсязі та, що його брат — ОСОБА_6 ухиляється від свого обов`язку по утриманню непрацездатних осіб.
       Доводи позивача щодо наявності у нього боргових зобов`язань, які були отримані на лікування дитини, колегія суддів не бере до уваги, як такі, що зводяться до припущення.
       Наявні в матеріалах справи документи щодо понесених витрат на дитину позивача від другого шлюбу не відтворюють суму в 90 000 грн., отримані позивачем в кредит.
       Крім того, наявність у позивача будь-яких боргових зобов`язань не повинно впливати на права та інтереси дітей, забезпечення яких здійснюється їх батьками.
       Колегія суддів звертає увагу позивача, що кожна дитина, незважаючи на факт перебування її батьків у шлюбі, має право на достатній рівень матеріального забезпечення, а тому її батько зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів із метою отримання законних джерел для забезпечення гідних умов проживання й розвитку дитини.
       Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
       Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
       Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
       Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
       Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
       Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
       Таким чином, встановивши обов`язок позивача надавати матеріальну допомогу дітям, враховуючи відсутність доказів погіршення матеріального стану платника аліментів, місцевий суд дійшов вірного висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову позивача про зменшення розміру аліментів.
       Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення. 

       Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 01 грудня 2022 року залишити без змін.

       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів. 

       Повний текст постанови складено 22 лютого 2023 року.

               Головуючий:                                                Демченко Е.Л.

               Судді:                                                        Куценко Т.Р.

                                                                               Макаров М.О.