УХВАЛА
09 січня 2023 року 
м. Київ
справа № 200/15562/21
адміністративне провадження № К/990/36451/22 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Радишевської О.Р. (далі - Суд),  перевіривши касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2022 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2022 року у справі № 200/15562/21 за позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури, П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення кадрової комісії, визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Офісу Генерального прокурора, Донецької обласної прокуратури, в якому просив:
? визнати протиправним та скасувати рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 13.09.2021 № 391 «Про неуспішне проходження прокурором атестації»;
? визнати протиправним та скасувати наказ керівника Донецької обласної прокуратури від 21.10.2021 № 2619-к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Волноваської місцевої прокуратури Донецької області;
? поновити позивача на посаді прокурора Волноваської місцевої прокуратури Донецької області з 23 жовтня 2021 року;
? стягнути з Донецької обласної прокуратури на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення по день ухвалення рішення.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2022 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2022 року, позов задоволено:
? визнано протиправним та скасовано рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокурорів з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) № 391 від 13.09.2021 про неуспішне проходження атестації ОСОБА_1 ;
? визнано протиправним та скасовано наказ Донецької обласної прокуратури №2619-к від 21 жовтня 2021 року про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Волноваської місцевої прокуратури Донецької області;
? поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Волноваської місцевої прокуратури Донецької області з 23 жовтня 2021 року;
? стягнуто з Донецької обласної прокуратури на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 80 674,44 грн з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.
22 грудня 2022 року до Суду надійшла касаційна скарга Офісу Генерального прокурора на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2022 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2022 року у справі №200/15562/21.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У касаційній скарзі заявник посилається на наявність підстави для відкриття касаційного провадження, визначеної пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає про наявність висновків Верховного Суду щодо застосування пункту 7 розділу І Порядку №221, з урахуванням положень пунктів 16, 17 розділу ІІ Закону №113-ІХ та пункту 6 розділу ІІІ Порядку №221; пункту 7 Порядку №233 щодо повноважень членів кадрових комісій; пункту 8 Порядку №221, згідно з яким за результатами атестації прокурора відповідна кадрова комісія ухвалює одне із таких рішень: рішення про успішне проходження прокурором атестації або рішення про неуспішне проходження прокурором атестації,  які викладені у постанові від 30 листопада 2022 року у справі №600/6322/21-а та наголошує на неправильному застосуванні зазначених норм матеріального права судами попередніх інстанції при вирішенні цього спору.
Так, пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
Судом установлено, що висновок Верховного Суду щодо застосування норм матеріального права, на який посилається заявник у касаційній скарзі був сформований 30 листопада 2022 року, у той час оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції була ухвалена 17 листопада 2022 року. Отже, правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від  30 листопада 2022 року  у справі №600/6322/21-а не могла бути врахована судом апеляційної інстанції під час ухвалення оскаржуваного судового рішення, оскільки ще не була сформована на час вирішення цього спору судом апеляційної інстанції. Таким чином, твердження заявника про те, що суд апеляційної інстанції при постановленні судового рішення не врахував висновок Верховного Суду від  30 листопада 2022 року  у справі №600/6322/21-а є безпідставним.
З урахуванням викладеного, Суд дійшов висновку, що скаржником не обґрунтовано наявності правових підстав для оскарження судового рішення на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Решта доводів касаційної скарги щодо наявності підстав касаційного оскарження наведено без взаємозв`язку із підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині четвертій статті 328 КАС України.
Таким чином, правильно пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник не виклав передбачені статтею 328 КАС України підстави, за яких оскаржуване судове рішення може бути переглянуте судом касаційної інстанції.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Ураховуючи те, що скаржником не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судових рішень у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.
З урахуванням викладеного, клопотання про зупинення виконання судових рішень не підлягає вирішенню.
Керуючись статтями 248, 328, 332, 359 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2022 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2022 року у справі № 200/15562/21 повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя:                                                                                                                                                                                                          О.Р. Радишевська