ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 лютого 2023 року	Львів	Справа № 300/3407/22 пров. № А/857/18317/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді:                                                 Гудима Л.Я.,
суддів:                                                                      Довгополова О.М., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2022 року, головуючий суддя – Матуляк Я.П., ухвалене у м. Івано-Франківську, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

                                                        В С Т А Н О В И В :

В серпні 2022 року позивач – ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ГУ ДПС в Івано-Франківській області, в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 09.08.2022 року №002762/2407, №002764/2407, №002769/2407 та вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 09.08.2022 року №Ф-002765/2407.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем не враховано усіх фактичних обставин та наявної у позивача документації. На думку позивача, вона відновила документи, які підтверджують факт оплати за придбаний нею товар та понесені нею витрати за 2017 та 2018 роки. 
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2022 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, яка, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, не надано належної правової оцінки наявним доказам, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що всі первинні документи знищені під час пожежі. При цьому, вона надавала контролюючому органу документи від ТзОВ «Прикарпатський торговий дім» (акт взаємозвірки та повідомлення про неможливість відновити документи) та ТзОВ «ТЕДІС Україна» (акти взаємозвірки, реєстр оплат).
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Наказом Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 26.01.2022 року за №127-п призначено документальну позапланову виїзну перевірку платника податків — фізичної особи ОСОБА_1 , з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, а також дотримання вимог валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), первинних документів, які використовуються в податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби за період з 01.01.2017 року по 25.11.2020 року та сплати єдиного соціального внеску за період з 07.02.2011 року по 25.11.2020 року.
Копія зазначеного наказу, направлення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області вiд 26.01.2022 року за №191 та службового посвідчення пред`явлено ОСОБА_1 26.01.2022 року в 16:00 год., що підтверджується її пiдписами.
Окрім того, позивачу вручено запит №1 та №2 від 26.01.2022 року про надання документів (копій документів).
На вказані запити 31.01.2022 року ОСОБА_1 письмово повідомила ГУ ДПС в Івано-Франківській області про те, що первинні документи, що стосуються її підприємницької дiяльностi втрачені під час пожежі в магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 " по АДРЕСА_1 і просила надати їй термiн на їх вiдновлення. На підтвердження обставин щодо пожежі, до заяви долучила довідку Надвірнянського районного відділу управління ДСНС в Івано-Франківській області від 25.04.2018 року за №383, Акт про пожежу від 18.04.2018 року.
Згідно наказу вiд 31.01.2022 року за №155-п відповідачем зупинено термін проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 до дати відновлення та надання документів до перевірки, в межах строкiв, визначених п.п. 44.5 п.44 ст.44 Податкового кодексу України.
Враховуючи те, що у строки, встановлені п.п.44.5 п.44 ст.44 Податкового кодексу України, до ГУ ДПС в Івано-Франківській області від платника податків фізичної особи ОСОБА_1 не надходила iнформацiя про відновлення втрачених документів, то з 01 червня 2022 року поновлено термiн проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податків фізичної особи ОСОБА_1 .
Перевіркою встановлено порушення: п.44.1 ст.44, п.176.1. ст.176, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України в частині не ведення обліку доходів і витрат за період, що перевірявся; ст.164, п. 177.1, п. 177.2, п. 177.4 ст.177 ПКУ в результаті чого встановлено заниження суми податку на доходи фізичних осіб, який підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет в загальній сумі 28007,22грн.; ч.4 ст.4, ч.2 ч.5 ст.7, ч.6 ст.8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", в результаті чого донараховано єдиний соціальний внесок на загальну суму 26 932,55 грн.; пп. 164.1.3 пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України, в результаті чого недоутримано та неперераховано до бюджету військового збору з чистого оподаткованого доходу від здійснення підприємницької діяльності в загальній сумі 2 333,93рн.; п.44.3 ст. 44 Податкового кодексу України в частині ненадання первинних облікових документів, про що складено акт від 09.06.2022 року за №1532/09-19-07-13/ НОМЕР_1 (т.1 а.с.137-155).
На вказаний акт позивачем 20.07.2022 року направлено на адресу відповідача заперечення, до якого серед іншого долучено копію реєстру оплат, що поступили на користь ТзОВ "ТЕДІС Україна", копію акта звірки з ТЗОВ "Тедіс Україна", копію договору поставки та акту звірки з ТзОВ «Прикарпатський Торговий Дім».
02.08.2022 року відповідачем надано відповідь на заперечення до акта перевірки.
Враховуючи виявлені порушення ГУ ДПС в Івано-Франківській області 09.08.2022 року винесено податкові повідомлення-рішення за №002762/2407, за №002764/2407, за №002769/2407 та вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 09.08.2022 року за №Ф-002765/2407.
Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не обґрунтував неможливості надання документів податковому органу під час проведення перевірки чи вчинення ним дій для відновлення таких документів в порядку, встановленому Податковим кодексом України.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі – ПК України).
Статтею 44 Податкового кодексу України встановлено вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності.
За приписами пункту 44.1 статті 44  ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до пункту 44.3 статті 44 ПК України платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством термінів, але не менш як 1095 днів (…) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності, та документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, - не менш як 1095 днів з дня здійснення відповідної господарської операції (…).
Згідно з пунктом 44.6 статті 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
За приписами пункту 44.7 статті 44 ПК України у разі, якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який проводить перевірку, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи).
Згідно з пунктом 85.2 статті 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Аналіз наведених положень ПК України зумовив висновок про те, що витрати, дохід для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит з податку на додану вартість, мають бути підтверджені фактично здійсненими господарськими операціями, належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність цих операцій, які є підставою для формування податкового обліку платника. Такі документи платник податку зобов`язаний подати до перевірки, а у разі наявності обставин, які це унеможливлюють - після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки.
Суд не може обмежити право платника податків довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Разом з тим, з огляду на передбачену ПК України мету й повноваження контролюючого органу під час проведення податкової перевірки, у разі, якщо рішення контролюючого органу мотивоване саме ненаданням платником податків на вимогу контролюючого органу первинних документів, адміністративний суд, виходячи з окреслених процесуальним законом меж судового доказування, повинен перевіряти і враховувати такі обставини й винятки з них при вирішенні спору.
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 квітня 2022 року у справі №420/13197/20.
Як слідує з матеріалів справи після початку проведення перевірки позивачу надано запити про надання документального підтвердження, яке б вказувало на достовірність нарахування податків зборів в період, що підлягав перевірці.
31.01.2022 року ОСОБА_1 письмово повідомила ГУ ДПС в Івано-Франківській області про те, що первинні документи, що стосуються її підприємницької дiяльностi втрачені під час пожежі в магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 " по АДРЕСА_1 і просила надати їй термiн на їх вiдновлення.
Згідно із пункту 44.5 статті 44 ПК України у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов`язаний у п`ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити (із наданням оформлених відповідно до законодавства документів, підтверджуючих настання події, що призвела до такої втрати, пошкодження або дострокового знищення документів) контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації, надано авторизацію відповідно до  Митного кодексу України  або дозвіл на застосування спеціальних (у тому числі транзитних) спрощень.
Платник податків зобов`язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.
У разі не відновлення документів, зазначених у  пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, або їх повторної втрати, пошкодження чи дострокового знищення, що відбулися після використання платником податків права на їх відновлення у порядку, передбаченому цим пунктом, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності або на час виконання ним вимог митного, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Позивачем до закінчення 90 – денного терміну, встановленого вищенаведеною нормою не надано до перевірки документів, які пов`язані з господарською діяльністю.
В ході розгляду даної справи судом попередньої інстанції вживались заходи щодо витребування первинних документів позивача у її контрагентів, однак такі не призвели до очікуваного результату.
Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду попередньої інстанції про те, що позивачем до перевірки та до заперечення на акт перевірки не надано первинні облікові документи на придбання товарно-матеріальних цінностей та платіжні документи які б підтверджували факт оплати за придбані товарно-матеріальні цінності (прихідні касові ордери постачальників товару, чеки РРО, рахунки-фактури, виписки банку тощо).
При цьому, платником податків не надані докази того, що ним вчинялись будь-які дії, передбачені Податковим кодексом України, щодо надання (надіслання) ним первинних документів до контролюючого органу, які не були враховані під час проведення перевірки, відтак відповідачем правомірно прийняті оскаржені податкові повідомлення – рішення та вимога про сплату боргу, а позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.
Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

                                                    П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2022 року у справі №300/3407/22 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	О. М. Довгополов 	
 	 	В. В. Святецький