ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

16 березня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 280/4275/22	

          Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          головуючого - судді  Лукманової О.М. (доповідач),
          суддів:  Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,     
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05.12.2022 року (суддя Чернова Ж.М., м. Запоріжжя, повний текст рішення складено 05.12.2022 року) в праві №280/4275/22 за позовом ОСОБА_1  до  Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні,-

в с т а н о в и в:
20.07.2022 року ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач)  звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту відповідач), в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати йому одноразової грошової допомоги при звільнення в розмірі 50% місячного грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби за 6 повних календарних років військової служби; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на його користь одноразову грошову допомогу при звільнення в розмірі 50% місячного грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби за 6 повних календарних років військової служби.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05.12.2022 року позовні вимоги задоволено, визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні відповідно до частини 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби за 6 (шість) повних календарних років служби; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні відповідно до частини 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби за 6 (шість) повних календарних років служби.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, апеляційну скаргу подала Військова частина НОМЕР_1 , в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Свої вимоги обґрунтувало тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт зазначав, що позивач був ознайомлений зі змістом наказу від 01.04.2020 № 84, яким позивача звільнено зі служби у день звільнення, у наказі не вказано про виплату або не виплату одноразової грошової допомоги при звільненні, оскільки на час звільнення на таку допомогу не мав права. Частина 2 ст. 15 Закону № 2011-ХІІ пов`язує виплату одноразової грошової допомоги військовослужбовцем у разі звільнення з військової служби за віком, у разі закінчення строку контракту, з наявністю вислуги років 10 і більше років. Норма вказує на необхідність наявності станом на день звільнення з військової служби вислуги 10 календарних років, які не обчислюються у пільговому порядку. При вирішенні питання про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні слід керуватись нормами Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Апелянт вказував, що   вислуга років позивача у Збройних Силах України становить 06 років 00 місяців 00 днів. Календарна вислуга років позивача менша ніж 10 років, тому на виконання вимог Наказу МОУ № 260 він не набув права на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Наказу МОУ № 260 конкретизує, що для виплати одноразової грошової допомоги, військовослужбовець на день звільнення повинен мати саме десять календарних років і більше. Апелянт вказує, що у позивача ні в календарному ні в пільговому обрахунку відсутній стаж військової служби 10 років. Апелянт вказував, що позивач помилково здійснює обрахунок вислуги років для призначення одноразової грошової допомоги шляхом додавання календарної вислуги років до пільгової вислуги, яка у свою чергу обрахована у відповідному кратному обчисленні з календарної, це є фактичним здвоєнням наявної вислуги років.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. 
Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що виплата одноразової грошової допомоги після звільнення військовослужбовця здійснюється в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яким передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби або у разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше. Виплата одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Службою судової охорони, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання. Положення пункту 10   постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» також визначають, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби: які звільняються із служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини. Суд першої інстанції вказував, що поняття «календарна вислуга років» застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги: «в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби». Умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є наявність «вислуги 10 років і більше». В частині 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»  відсутня пряма вказівка на те, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше календарних років вислуги. Позивач при звільненні з військової служби станом на 01.04.2020 року мав загальну вислугу понад 10 років, тобто умова про наявність 10 і більше років вислуги у даному випадку дотримана.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 має статус ветерана війни - учасника бойових дій, що підтверджено копією посвідчення серія НОМЕР_2 виданого 12.06.2015 року.
Згідно копії військового квитка, ОСОБА_1 у період: з 08.02.2015 року по 11.03.2015 року, з 15.04.2015 року по 19.05.2015 року, з 22.09.2015 року по 26.12.2015 року, з 23.06.2016 року по 19.10.2016 року, з 28.12.2016 року по 05.07.2017 року, з 29.09.2017 року – 28.11.2017 року, з 29.07.2018 року по 24.09.2018 року, з 05.10.2018 року по 10.10.2018 року, з 06.11.2019 року по 18.03.2020 року, виконував бойові завдання в зонах проведення АТО/ООС.
Згідно витягу із наказу командира військової частини № НОМЕР_3 від 01.04.2020 року старшого солдата військової служби за контрактом ОСОБА_2 , звільнено у запас відповідно до пункту 2 підпункту «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) частини 5 статті 26 Закону №2232-XII, з 01.04.2020 виключено із списків особового складу частини, всіх видів забезпечення. Наказом визначено, що календарна вислуга років станом на 01.04.2020 року складає 6 років 00 місяців 00 днів.
ОСОБА_1 вважає, що має право на одноразову грошову допомогу при звільнення в розмірі 50% місячного грошового забезпечення, оскільки у пільговому обрахунку його вислуги, вислуга на момент звільнення складає 10 років 00 місяців та 12 днів.
Преамбула Закону України Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначає, що цей Закон відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених  пунктом 1  частини другої статті 36 Закону України «Про розвідку», а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше. Виплата військовослужбовцям зазначеної в цьому пункті одноразової грошової допомоги при звільненні їх з військової служби здійснюється Міністерством оборони України, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.
Аналогічне положення закріплено в абзаці 3 пункту 10  постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 року № 393, за змістом військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, особам начальницького складу Національного антикорупційного бюро, особам із спеціальними званнями Бюро економічної безпеки: які звільняються із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Частина 2 ст. 15 Закону встановлює підстави для виплати одноразової грошової допомоги зазначеним у ній особам, зокрема, це особи, які звільнились з військової служби у зв`язку з закінченням строку контракту та мають у наявності вислуги 10 років і більше. Норма не містить згадки про «календарну вислугу». 
Відповідно до п. 2 розділу XXXII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 року № 260, у разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги десять календарних років і більше.
Пунктом 8 розділу XXXII вищевказаного Порядку передбачено, що для визначення розміру одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби строк календарної служби осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, обчислюється згідно з пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей»  (зі змінами).
Умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до ч. 2 статті 15 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є наявність «вислуги 10 років і більше». 
Суд зазначає, що позивач прийнятий на військову службу у Військову частина НОМЕР_1 01.04.2014 року згідно наказу № 69 від 01.04.2014 року, що підтверджується записом у військовому квитку. Звільнений з військової служби 01.04.2020 року, що підтверджується  наказом  №84 від 01.04.2020 року та записом у військовому квитку. Таким чином календарна вислуга ОСОБА_1 становить 06 років.
Встановлено, що ОСОБА_1 з 08.02.2015 року по 11.03.2015 року, з 15.04.2015 року по 19.05.2015 року, з 22.09.2015 року по 26.12.2015 року, з 23.06.2016 року по 19.10.2016 року, з 28.12.2016 року по 05.07.2017 року, з 29.09.2017 року – 28.11.2017 року, з 29.07.2018 року по 24.09.2018 року, з 05.10.2018 року по 10.10.2018 року, з 06.11.2019 року по 18.03.2020 року, виконував бойові завдання в зонах проведення АТО/ООС. Період перебування у зонах проведення АТО/ООС становить 02 роки та 06 днів, або у пільговому обрахунку 04 роки та 12 днів.
Період проходження служби, протягом якого позивач брав участь в антитерористичній операції становить 02 роки та 06 днів та входить до календарного періоду проходження військової служби 06 років. У пільговому обрахунку стаж служби позивача становить 08 років 00 місяців 12 днів, що складає 04 роки військової служби ОСОБА_1 коли він не перебував у зонах проведення АТО/ООС, з додаванням 04 роки та 12 днів, що є періодом у пільговому виразі  перебування у зонах проведення АТО/ООС (02 роки 06 днів х 2).
Позивач при звільненні з військової служби мав календарну вислугу 06 років 00 місяців 00 дні. У пільговому обрахунку мав загальну вислугу 08 років 00 місяців 12 днів.
Зважаючи, що загальна визначена вислуга ОСОБА_1 станом на день звільнення з військової служби є меншою ніж 10 років, а тому не має необхідного стажу служби для отримання одноразової грошової допомоги у відповідності до ч. 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
У постанові від 29.04.2022 року у справі № 580/2497/21 Верховний Суд вказував, що було сформовано правову позицію відповідно до якої поняття «календарна вислуга років» застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги: «в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби». При цьому, умовою набуття права на призначення та виплату  одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є наявність «вислуги 10 років і більше». Така правова позиція висловлена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 806/2104/17, від 24 листопада 2020 року у справі № 822/3008/17, від 21 квітня 2021 року у справі № 380/2427/20 та від 27 травня 2021 року у справі № 1.380.2019.005965.
У постанові від  19.05.2022 року у справі №580/3392/20 Верховний Суд виклав правову позицію та вказував, що норма частини другої статті 15 Законі №2011-XII  не містить вказівки на те, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше саме календарних років вислуги. Поняття «календарна вислуга років» застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги, а саме: «в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби». Умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 Закону № 2011-XII є наявність «вислуги 10 років і більше».
Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач на день звільнення з військової служби не мав вислугу 10 років і більше, отже у нього відсутнє право, у Військової частини НОМЕР_1 обов`язок по нарахуванню та виплаті одноразової грошової допомоги при звільнення в розмірі 50% місячного грошового забезпечення. 
Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Не передбачено повернення судових витрат здійснених суб`єктом владних повноважень, й у разі задоволення вимог апеляційної скарги.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким слід відмовити у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 242, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 – задовольнити. 
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05.12.2022 року  в справі №280/4275/22 – скасувати.
Ухвалити нове рішення.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1  до  Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні – відмовити.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у порядку ст.ст. 328 – 329 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова