П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  600/1666/22-а 
     Головуючий суддя 1-ої інстанції - Брезіна Т.М.   
     Суддя-доповідач -  Шидловський В.Б.   
13 лютого 2023 року                                                                                           м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Шидловського В.Б. 
суддів:  Боровицького О. А.  Курка О. П. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м.Чернівці на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Хмельницькій області до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Чернівці про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу, 
В С Т А Н О В И В :
У квітні 2022 року Головне управління ДПС в Хмельницькій області звернулося до суду з адміністративним позовом у якому просило стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м.Чернівці кошти у рахунок погашення податкового боргу по земельному податку в розмірі 430379,86 грн з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків та за рахунок готівки.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за відповідачем обліковується заборгованість, яка виникла на підставі податкового боргу по земельному податку в розмірі 430 379,86 грн, яка у добровільному порядку не була сплачена. У зв`язку з цим позивач просить стягнути вказаний податковий борг у судовому порядку.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2022 року позовні вимоги задоволено повністю.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що Квартирно-експлуатаційний відділ м.Чернівці із 28.11.1994 року зареєстрований, як юридична особа (неприбуткова установа) за адресою: 58000, Чернівецька обл., м.Чернівці, вул.Українська, буд. 43, код ЄДРПОУ 08179180. (а.с. 7).
За відповідачем станом на 18.01.2022 р. обліковується заборгованість по земельному податку з юридичних осіб на загальну суму 430 379,86 гривень. (а.с. 8).
Заборгованість відповідача по земельному податку з юридичних осіб на загальну суму 430379,86 грн підтверджується обліковою карткою платника податків. (а.с. 10-17, 20, 23).
Вказана сума заборгованості виникла внаслідок несплати відповідачем податкових зобов`язань, самостійно визначених у податкових деклараціях за 2021 р. від 10.02.2021 р., від 19.02.2021 р. (а.с. 18-19, 21-22, 24-25).
Також судом встановлено, що відповідачу було надіслано податкову вимогу форми “Ю” №1376-25 від 15.02.2016 р., яким визначено суму податкового боргу відповідача в сумі 1 877 070,35 гривень. (а.с. 9).
Заборгованість, яка виникла на підставі податкового боргу по земельному податку в розмірі 430 379,86 грн, яка у добровільному порядку не була сплачена. У зв`язку з цим позивач просить стягнути вказаний податковий борг у судовому порядку.
Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно п.п.16.1.3, 16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, а також передбачено обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно із приписами п.36.1, п.36.2 ст.36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором.
У відповідності до положень п.57.2, п.57.3 ст.57 ПК України у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних з порушенням податкового законодавства, та надсилає (вручає) податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум платнику податку, такий платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму податкового зобов`язання у строки, визначені в цьому Кодексі та в статті 297 Митного кодексу України, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.
У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.
За відповідачем станом на 18.01.2022 р. обліковується заборгованість по земельному податку з юридичних осіб на загальну суму 430379,86 гривень. (а.с. 8).
Заборгованість відповідача по земельному податку з юридичних осіб на загальну суму 430379,86 грн підтверджується обліковою карткою платника податків. (а.с. 10-17, 20, 23).
Вказана сума заборгованості виникла внаслідок несплати відповідачем податкових зобов`язань, самостійно визначених у податкових деклараціях за 2021 р. від 10.02.2021 р., від 19.02.2021 р. (а.с. 18-19, 21-22, 24-25).
Також судом встановлено, що відповідачу було надіслано податкову вимогу форми “Ю” №1376-25 від 15.02.2016 р., яким визначено суму податкового боргу відповідача в сумі 1 877 070,35 гривень. (а.с. 9).
З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що податкова вимога є дійсною, в судовому порядках не оскаржувалась, не є скасованою, зміненою або відкликаною.
Податкова вимога в розумінні підпункту 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України це - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.
Відтак, податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безперервного існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення до моменту, зокрема, повного погашення податкового боргу платником за всіма видами податків і зборів. При цьому, грошові зобов`язання, які складають податковий борг, можуть змінюватися як кількісно, так і за видами податків.
Відповідно до п.87.11 ст.87 ПК України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку-фізичної особи.
Оскільки відповідач не оскаржив вказані податкові повідомлення-рішення та не сплатив визначені ними податкові зобов`язання у строк, передбачений п.п.266.10.1 п.266.10 ст.266 ПК України, такі податкові зобов`язання вважаються узгодженими з моменту спливу вказаного строку.
Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами позивача, що сума податкових зобов`язань відповідачем не була сплачена своєчасно, таких доказів матеріали справи не містять, а тому вона набула статусу податкового боргу.
Щодо доводів відповідача, вказаних у відзиві на позовну заяву про те, що Квартирно-експлуатаційний відділ м.Чернівці звільнений від сплати земельного податку відповідно до ч.2 ст.14 Закону України "Про Збройні Сили України", суд зазначає наступне.
Згідно із ч.2 ст.14 Закону України "Про Збройні Сили України" від 06 грудня 1991 року №1934-XII земля, води, інші природні ресурси, а також майно, закріплені за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю, належать їм на праві оперативного управління та звільняються від сплати усіх видів податків відповідно до законів з питань оподаткування.
Однак, основним законом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів та який визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, а також порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства є Податковий кодекс України, який є спеціальним законом у спірних правовідносинах.
При цьому, норми Податкового кодексу України не звільняють відповідача як державну установу, створену Міністерством оборони України для забезпечення життєдіяльності і функціонування військових частин та установ, у межах відповідальності Установи з питань квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, розвитку системи технічної експлуатації казармено-житлового фонду та комунальних споруд з метою підтримання військ (сил) у стані бойової та мобілізаційної готовності від сплати податку за землю.
Відповідно до ст.269 Податкового кодексу України платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.
Згідно зі ст.284 Податкового кодексу України органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки рішення щодо ставок земельного податку та наданих пільг зі сплати земельного податку юридичним та/або фізичним особам за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.
Суд звертає увагу, що відповідачем не надано суду рішення органу місцевого самоврядування щодо надання Квартирно-експлуатаційному відділу м.Чернівці пільг зі сплати земельного податку, зокрема, повного звільнення від сплати земельного податку.
Крім того, суд не приймає доводи відповідача про те, що Міністерство оборони України несе відповідальність за податковими зобов`язаннями відповідача, оскільки Квартирно-експлуатаційний відділ м. Чернівці є окремою юридичною особою, суб`єктом господарювання та користувачем земельних ділянок, який подавав до контролюючого органу податкову декларацію з плати за землю та відповідно є платником земельного податку.
Щодо посилань відповідача на ч.8 ст.4 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.8 ст.4 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" визначено, що з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
На час особливого періоду дія будь-яких прийнятих до настання цього періоду нормативно-правових актів, що передбачають скорочення чисельності, обмеження комплектування або фінансування Збройних Сил України, інших військових формувань чи правоохоронних органів спеціального призначення, зупиняється.
Однак, вказані аргументи відповідача є безпідставними, оскільки вказана норма Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не регулює спірні правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем з приводу сплати узгодженого податкового боргу по земельному податку.
Згідно п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податковим органом відповідачу надсилалась податкова вимога, в якій визначено податковий борг відповідача та яка у добровільному порядку сплачена не була.
Згідно пп.20.1.34 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби наділенні повноваженнями звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Відповідно до п.95.3 та п.95.4 ст.95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
З урахуванням зазначених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскільки у добровільному порядку податковий борг відповідачем не сплачений, то він підлягає стягненню в судовому порядку з рахунків у банках, що належить платнику податків та готівки.
Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують.
За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального  права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги  висновків суду не спростовують,  то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).  
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м.Чернівці залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 	 	Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Боровицький О. А.    Курко О. П.