П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

19 січня 2023 р.	м.Одеса	Справа № 400/4633/22	
Головуючий в 1 інстанції: Ярощук В.Г.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Федусика А.Г.,
суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та стягнення індексації грошового забезпечення,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ) та просив про: визнання протиправними дій ВЧ щодо застосування грудня 2015 та січня 2016 року як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації його грошового забезпечення в період з 01.12.2015 року по 22.11.2017 року включно; стягнення з ВЧ на його користь індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 22.11.2017 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення – січень 2008 року, в сумі 68969,04 гривень з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2022 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ВЧ про визнання дій протиправними та стягнення індексації грошового забезпечення в сумі 68969,04 гривні
Не погоджуючись з даною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що судове рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та направити справу для продовження розгляду.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення в частині з огляду на таке.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що у провадженні Миколаївського окружного адміністративного суду перебувала справа №400/5962/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 . Однією з позовних вимог у зазначеній справі було нарахування і виплата на користь позивача індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 22.11.2017 року включно із застосуванням базового місяця для розрахунку індексації грошового забезпечення – січень 2008 року, в сумі 72112,45 гривні.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 року у справі №400/5962/21, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.06.2022 року, у задоволенні вищезазначених позовних вимог було відмовлено. Ухвалою Верховного Суду від 20.09.2022 касаційна скарга позивача на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.06.2022 року у справі №400/5962/21 була повернута скаржнику.
У мотивувальній частині рішення від 20.12.2021 року у справі №400/5962/21 суд зазначив, що:
- суд не може взяти до уваги розрахунок позивача щодо суми індексації, яка підлягає виплаті, оскільки нарахування суми індексації належить до компетенції відповідача, суд не може підміняти функції інших органів, а тому вимога в частині зобов`язання виплатити індексацію в сумі не підлягає задоволенню;
- позовні вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення враховуючи базовий місяць січень 2008 року задоволенню не підлягають, оскільки повноваження щодо здійснення розрахунку індексації грошового забезпечення у спірних правовідносинах покладаються на відповідача. Суд при вирішенні даного спору не може підміняти собою орган, на який покладено обов`язок щодо нарахування та виплати індексації, та здійснювати за відповідача відповідний розрахунок сум індексації, що підлягають виплаті позивачу.
Суд першої інстанції зазначив, що у спорі між позивачем і ВЧ щодо визначення базового місяця для розрахунку індексації грошового забезпечення позивача та виплати індексації у визначеному розмірі з тих самих підстав є таке, що набрало законної сили, рішення суду, а саме: рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 року у справі №400/5962/21.
Колегія суддів не погоджується з вказаним висновками щодо наявності підстав для відмови в відкритті провадження та зазначає, що відповідно до п.2 ч.1   ст.170 КАС України   суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.
Так, з відомостей ЄДРСР вбачається, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 року у справі №400/5962/21 позов було задоволено частково. Суд визнав протиправною бездіяльність ВЧ щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 22.11.2017 року та зобов`язав ВЧ нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 22.11.2017 року включно з одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податків з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податків з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу» затвердженого Постановою КМУ від 15.01.2004 року № 44. В решті позовних вимог   відмовлено.
Мотивувальна частина вказаного рішення дійсно містить висновки, за якими нарахування суми індексації належить до компетенції відповідача, а суд не може підміняти функції інших органів, а також з приводу того, що повноваження щодо здійснення розрахунку індексації грошового забезпечення у спірних правовідносинах покладаються на відповідача. Суд при вирішенні даного спору не може підміняти собою орган, на який покладено обов`язок щодо нарахування та виплати індексації, та здійснювати за відповідача відповідний розрахунок сум індексації, що підлягають виплаті позивачу.
Водночас, колегія суддів зазначає, що в межах вказаного спору по справі №400/5962/21 суди фактично дійшли висновку про передчасність вказаних вимог, натомість було досліджено саме право позивача на проведення індексації грошового забезпечення, яке було оскаржене відповідачем, і яким, відповідно, на етапі виникнення спору по справі №400/5962/21 не було визначено ні суму індексації, ні базовий місяць.
Поряд з цим, обґрунтовуючи вимоги по даній справі, позивач вказав, що відповідач при виконанні рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 року у справі № 400/5962/21 неправильно визначив базові місяці та виплатив індексацію грошового забезпечення в значно меншому розмірі, а саме: 3088,29 грн замість 72112,45 гривні, що свідчить про наявність по даній справі спору, відмінного від спору у справі № 400/5962/21, і який виник вже після і в зв`язку (побічно) з формою виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 року.
Отже, з огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для відмови в відкритті провадження по даній справі.
Частиною 2 ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.
Зазначена норма гарантує «право на суд», одним з елементів якого є право на доступ до суду, тобто право ініціювати судовий розгляд цивільної справи   (див. mutatis mutandis   рішення Європейського суду з прав людини   (далі за текстом - ЄСПЛ)   від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36). Проте такі права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але тільки таким способом і до такої міри, що не порушує сутності цих прав   (див. mutatis mutandis   рішення ЄСПЛ від 17 січня 2012 у справі «Станєв проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria), заява № 36760/06, § 230).
Так, Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», № 47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», № 35787/03, п. 29).
При цьому, Європейський суд з прав людини (далі також - ЄСПЛ) провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.
Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).
Таким чином, враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваної ухвали з прийняттям нового судового рішення з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження, оскільки судом першої інстанції не було відкрито провадження.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково, ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2022 року – скасувати.
Справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та стягнення індексації грошового забезпечення, направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя 	 	Федусик А.Г.	
Судді	    	Бойко А.В.    Шевчук О.А.