Справа № 161/7867/22  Провадження №33/802/90/23 	Головуючий у 1 інстанції:Кихтюк Р. М. 	
Категорія:ч.1 ст.130 КУпАП 	Доповідач: Подолюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2023 року                                                                 місто Луцьк

       Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю  ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Магарського М.З., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2022 року,
ВСТАНОВИВ:
Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. 
В дохід держави із ОСОБА_1 стягнуто 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. судового збору.
Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 11 червня 2022 року об 01 год. 10 хв. в с.Гірка Полонка Луцького району Волинської області, керував автомобілем марки "Фольксваген Транспортер", державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах з ротової порожнини, нечітка хода, порушення мови, порушення координації рухів), та відмовився у встановленому законом порядку від проходження огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій вищевказану постанову судді вважає необґрунтованою та незаконною. Зазначає, що твердження суду про те, що він транспортним засобом у час зазначений у протоколі не керував. З цього приводу вказує про те, що він повертався додому в с.Ходорів Львівської області, де постійно проживає. У зв`язку з тим, що в Україні введено воєнний стан та діяв режим комендантської годи, то після півночі, він зупинився в освітленому та безпечному місці для того аби перепочити та продовжити рух після закінчення дії комендантської години. Через певний час до нього під`їхали працівники поліції та розбудивши його почали пропонувати пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, від чого він відмовився. При цьому, він не звертав уваги на дії працівників поліції, так як відпочивав (спав). Разом з тим, повідомив працівникам поліції, що у разі складення щодо нього будь-яких документів він бажає мати захисника. Після цього працівники поліції поїхали і жодних документів йому не вручали, нічого не роз`яснювали. Вже вранці він повернувся додому. В подальшому із реєстру судових рішень він дізнався, що у Луцькому міськрайонному суду перебуває адміністративна справа щодо нього за ст.130 КУпАП. Після цього, 02.11.2022 року та 28.11.2022 року ним до суду подавались клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, однак його про час та місце ознайомлення зі справою, а також про сам розгляд справи, ніхто не повідомляв. Посилаючись на викладене, просить оскаржувану постанову судді скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.
Водночас, апелянт у поданій апеляційній скарзі ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення від 12.12.2022 року з посиланням на те, що він не був у судовому засідання через неповідомлення його судом, а копію постанови отримав лише 30.12.2022 року. Вважає, що з цієї дати (30.12.22) почав перебіг 10-денного строку на оскарження судового рішення. 
Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши  ОСОБА_1 та його захисника Магарського М.З., які скаргу підтримали з підстав викладених у ній та просили задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Апеляційний суд вважає, що враховуючи доводи апелянта слід поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки, як встановлено судом, він фактично пропущений з поважних на те причин.
За положеннями ст.ст.245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.05 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Судом вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КУпАП.
ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозиції цієї норми закону, полягає: 1) у керуванні особою (водієм) транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння; 2) або ж у діях особи (водія), яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, спрямованих на ухилення від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння. 
Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
       Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться: 
       - протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №156396 від 11.06.22, та за змістом якого ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння (запах з ротової порожнини, порушення мови, порушення координації рухів) відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку. Від підпису протоколу та отримання його копії ОСОБА_1 відмовився;
       - актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, та направленням на огляд водія в КП «Волинський медичний центр терапії залежностей» від 11.06.22, з яких слідує, що ОСОБА_1 маючи ознаки алкогольного сп`яніння відмовився від проходження огляду на виявлення такого стану;
       - копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №299203 від 11.06.22, за змістом якої ОСОБА_1 керував транспортним засобом і порушив п.8.4 (в), та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП;
       - рапортом працівника поліції від 11.06.22, яким фактично підтверджено обставини, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення доводиться відеозаписами з боді-камери працівників поліції, на яких зафіксовано події, викладені у протоколі. Зокрема, на відеозаписах зафіксовано факт спілкування ОСОБА_1 після його зупинки через порушення проїзду без зупинки знаку «Стоп», де він вказав, що рухається із Львівської області в смт.Маневичі до родичів. В ході спілкування у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння у зв`язку чим, йому як водію транспортного засобу, який мав ознаки алкогольного сп`яніння, було запропоновано пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу та і в медичному закладі, тобто у встановленому законом порядку, однак він вказав на положення ст.63 Конституції України. Такі його дії працівником поліції були розцінені як відмова від проходження огляду та повідомлено, що щодо нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП. Зафіксованим є факт ознайомлення ОСОБА_1 із протоколом про адміністративне правопорушення шляхом зачитування його змісту, однак він перебуваючи у власному транспортному засобі вказав працівникам поліції, що відпочиває (спить), і нічого підписувати не буде.
Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності апеляційний суд вважає, що винність  ОСОБА_1  у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи. 
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме – у відмові особи, яка керує транспортним засобом відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскаржувана постанова судді є законною та мотивованою, а накладене на нього безальтернативне стягнення відповідає повністю вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП. 
При цьому, безпідставними є доводи апелянта про те, що він автомобілем не рухався, а був припаркованим та відпочивав у ньому, оскільки зокрема, як вбачається із відеозапису, при спілкуванні з працівником поліції, він повідомив, що рухається із Львівської області в смт.Маневичі до родичів.
Доводи апелянта про те, що він був необізнаний про складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення з посиланням на те, що йому працівники поліції нічого не повідомляли та не вручали є голослівними, оскільки повністю спростовуються оглянутим відеозаписом з боді-камери, який вказує протилежне.
Не знайшли свого належного підтвердження будь-якими доказами, окрім як пояснень ОСОБА_1 його ж твердження про те, що він вказував працівникам поліції про надання йому правової допомоги адвокатом.
Таким чином, вищенаведені та усі інші доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, оскільки судом було правильно застосовано норми матеріального права та не порушено норм процесуального права, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП шляхом закриття провадження у справі.
Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.
А тому, постанова судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.12.22 щодо ОСОБА_1 підлягає залишенню без змін.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, 
ПОСТАНОВИВ:
Поновити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  строк на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2022 року.
Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2022 року щодо нього, - без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського
апеляційного суду                                                        В.А. Подолюк