ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
28 лютого 2023 року           справа №200/16636/21 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2022 р. у справі №200/16636/21 (головуючий І інстанції Волгіна Н.П.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                         УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – відповідач), в якому, з урахуванням уточненого адміністративного позову, просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в частині не зарахування до загального та пільгового стажу позивача періоду його роботи електрослюсарем четвертого розряду з повним робочим днем під землею з 28 квітня 1988 року по 20 червня 1988 року в ДВАТ «Шахта Світанок», період роботи гірничим майстром з 5 липня 1995 року по 1 червня 1998 року та період роботи з 1 червня 1998 року по 31 серпня 1998 року прохідником підземним 5 розряду на ДП «Шахта Зоря» ВО «Сніжнеантрацит» при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах позивачу;
- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 051330002450 від 20 липня 2021 року в частині не зарахування до загального та пільгового стажу роботи періоду роботи електрослюсарем четвертого розряду з повним робочим днем під землею з 28 квітня 1988 року по 20 червня 1988 року в ДВАТ «Шахта Світанок», періоду роботи гірничим майстром з 5 липня 1995 року по 1 червня 1998 року та періоду роботи з 1 червня 1998 року по 31 серпня 1998 року проходчиком підземним 5 розряду на ДП «Шахта Зоря» ВО «Сніжнеантрацит» включно при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах позивачу;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до загального та пільгового стажу позивачу період його роботи електрослюсарем четвертого розряду з повним робочим днем під землею з 28 квітня 1988 року по 20 червня 1988 року в ДВАТ «Шахта Світанок», період роботи гірничим майстром з 5 липня 1995 року по 1 червня 1998 року та період роботи з 1 червня 1998 року по 31 серпня 1998 року проходчиком підземним 5 розряду на ДП «Шахта Зоря» ВО «Сніжнеантрацит» включно відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії на пільгових умовах періоду роботи електрослюсарем четвертого розряду з повним робочим днем під землею з 28 квітня 1988 року 20 червня 1988 року в ДВАТ «Шахта Світанок», період роботи гірничим майстром з 5 липня 1995 року по 1 червня 1998 року та період роботи з 1 червня 1998 року по 31 серпня 1998 року проходчиком підземним 5 розряду на ДП «Шахта Зоря» ВО «Сніжнеантрацит» відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності Шахтарської праці з урахуванням зарахованих до пільгового стажу періодів роботи.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинськ Донецької області від 20 липня 2021 року № 05133000250 про перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинськ Донецької з не зарахування при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком у червні 2021 року до його пільгового стажу за Списком № 1 періодів його роботи: з 28 квітня 1988 року по 20 червня 1988 року, з 5 липня 1995 року по 31 травня 1998 року та з 1 червня 1998 року по 31 серпня 1998 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України Донецькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 1 періоди його роботи з 28 квітня 1988 року по 20 червня 1988 року, з 5 липня 1995 року по 31 травня 1998 року та з 1 червня 1998 року по 31 серпня 1998 року - з 11 червня 2021 року (з дати призначення пенсії за віком). В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування доводів зазначає, що суд зобов`язав зарахувати періоди роботи з 28.04.1988 по 20.06.1988 в ДВАТ «Шахта Світанок», період роботи гірничим майстром з 05.07.1995 по 01.06.1998 та період роботи з 01.06.1998 по 31.08.1998 проходчиком підземним 5 розряду на ДП «Шахта Зоря» ВО «Сніжнеантрацит» не зважаючи на те, що заявник надав документи з ГП «Шахта Заря» «Снежноеантрацит» ГП ДНР, яке знаходиться на окупованій території. Також зазначає, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. 
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; місце фактичного проживання згідно довідки № 0000383904 від 30 жовтня 2017 року: АДРЕСА_2 , є внутрішньо перемішеною особою (а.с. 9-12).
11 червня 2021 року позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (а.с. 87).
Рішенням Управління ПФУ в м. Дзержинськ Донецької області №051330002450 від 18 червня 2021 року з 11 червня 2021 року позивачу призначено пенсію за віком на підставі Закону України № 1058-ІV, п. «а» ст. 13 Закону України № 1788 - за Списком № 1 (а.с. 100).
Як вбачається зі змісту цього рішення, а також з листа відповідача від 4 серпня 2021 року №8903-8005/К-15/8-0500/21, при призначенні позивачу пенсії враховано страховий стаж 37 років 02 місяці 19 днів; пільговий – 12 років 2 місяця 1 день (а.с. 101, 29-30).
Відповідно до розрахунку страхового та пільгового стажу позивача (довідка за формою РС-право) при призначенні позивачу пенсії за віком з 11 червня 2021 року спірні періоди роботи ОСОБА_1 були враховані до загального страхового стажу, але не враховані до пільгового стажу за Списком № 1 (а.с. 101).
5 липня 2021 року позивач звернувся до відповідача із запитом щодо надання йому рішення № 051330002450 від 18 червня 2021 року (а.с. 92).
Рішенням Управління ПФУ в м. Дзержинськ Донецької області №051330002450 від 20 липня 2021 року «Про перерахунок пенсії» здійснено перерахунок призначеної позивачу пенсії (за поясненням відповідача - у зв`язку із неправильним розрахунком страхового стажу), за наслідком якого страховий стажі позивача визначений в кількості 33 роки 10 місяців 29 днів, пільговий підземний стаж - 12 років 2 місяця 1 день (а.с. 65).
Як встановлено судом при прийнятті зазначеного рішення зі страхового стажу позивача виключено періоди його роботи:
- електрослюсарем 4 розряду з 28 квітня 1988 року по 20 червня 1988 року в ДВАТ «Шахта Світанок»,
- гірським майстром підземним з 5 липня 1995 року по 1 червня 1998 року,
- прохідником підземним 5 розряду з 1 червня 1998 року по 31 серпня 1998 року на ДП «Шахта Зоря» В/о «Сніжнеантрацит».
Листом від 4 серпня 2021 року № 8903-8005/К-15/8-0500/21 відповідач повідомив позивачу, що з 11 червня 2021 року йому призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням страхового стажу 37 років 02 місяці 19 днів; індивідуальний коефіцієнт страхового стажу, зарахованого по 30 червня 2014 року - 0,37167; […] розмір пенсії з 11 червня 2021 року склав 7 813,47 грн, в тому числі: розмір пенсії за віком – 7 778,09 грн, доплата за понаднормовий стаж – 35,38 грн. Також у відповіді зазначено, що при перевірці пенсійної справи позивача було встановлено, що при призначенні йому пенсії був зроблений неправильний розрахунок страхового стажу позивача – безпідставно зараховано до страхового стажу періоди його роботи з 28 квітня 1988 року по 20 червня 1988 року, з 5 липня 1995 року по 1 червня 1998 року та з 1 червня 1998 року по 31 серпня 1998 року; і що за наслідком перерахунку його страховий стаж склав 33 роки 10 місяців 29 днів. Рекомендовано для зарахування періодів його роботи з 28 квітня 1988 року по 20 червня 1998 року та з 5 липня 1995 року по 31 серпня 1998 року надати уточнюючі довідки відповідно до вимог Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 367 (а.с. 32).
15 вересня 2021 року позивач знов звернувся до відповідача із запитом щодо надання роз`яснень стосовно підстав виключення з його страхового та пільгового стажу періодів роботи з 28 квітня 1988 року по 20 червня 1988 року, з 5 липня 1995 року по 1 червня 1998 року та з 1 червня 1998 року по 31 серпня 1998 року та повторно просив надати йому копії рішень №051330002450 від 18 червня 2021 року, також просив надати рішення від 20 липня 2021 року (а.с. 91).
Листом від 08 жовтня 2021 року № 14846-14425/К-15/8-0500/21 відповідач повідомив позивачу, що детальна відповідь на питання, що містяться у його зверненні, була надана йому у листі від 4 серпня 2021 року №8903-8005/К-15/8-0500/21. У листі зазначено, що позивачу в якості додатку до листа направляється «розпорядження про призначення пенсії» (а.с. 31).
При вирішенні справи суд виходить з наступного.
Згідно пп. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 01.04.2020 року по 31.03.2021 року не менше 23 років у чоловіків.
Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.
Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, (далі - Порядок № 383).
Згідно з п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До посад або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637(надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Тобто надання уточнюючої довідки необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 містяться наступні записи щодо спірних періодів праці:
- з 28 квітня 1988 року по 20 червня 1988 року позивач працював на ДВАТ «Шахта «Світанок» електрослюсарем 4 розряду з повним робочим днем під землею (записи №№ 2, 3);
- з 5 липня 1995 року по 31 травня 1998 року працював на ДП «Шахта «Зоря» В/о по видобутку антрациту «Сніжнеантрацит» гірничим майстром (записи №№ 9, 10);
- з 1 червня 1998 року по 31 серпня 1998 року працював ДП «Шахта «Зоря» В/о по видобутку антрациту «Сніжнеантрацит» прохідником 5 розряду (записи №№ 10, 11).
Згідно довідки від 20 травня 2020 року № 0119-27/1283, виданої (мовою оригіналу) «Обособленным подразделением «Шахта «Заря» ГП «Торезантрацит» Министерства угля та энергетики донецкой народной республики» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, позивач працював у відокремленому підрозділі «Шахтоуправління «Зоря» - «Північна» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія»:
- з 5 липня 1995 року по 31 травня 1998 року – гірничим майстром підземним з повним робочим днем у шахті, що передбачена Списком № 1, розділом 1 підрозділ 10 10 100б постанови Кабінету Міністрів від 11 березня 1994 року №162;
- з 1 червня 1998 року по 31 серпня 1998 року - прохідником підземним з повним робочим днем у шахті, що передбачена Списком № 1 розділом 1 підрозділ 10 10 100а постанови Кабінету Міністрів від 11 березня 1994 року №162 (а.с. 23).
Також у довідці зазначено, що підставами для видачі довідки слугували: особова картка ф. Т-2, особові рахунки на виплату заробітної плати, табеля спуска-підйому в шахту, таб. № 8952, 8278, 1704 (а.с. 23).
Отже, записи у трудовій книжці підтверджують характер роботи позивача у періоди з 28 квітня 1988 року по 20 червня 1988 року, з 5 липня 1995 року по 31 травня 1998 року та з 1 червня 1998 року по 31 серпня 1998 року, що надає право включення вищевказаних періодів роботи до пільгового стажу за Списком №1.
Щодо доводів апелянта, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, суд зазначає наступне.
Верховний Суд раніше сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 02 жовтня 2018 року (справа №569/14531/16-а) проаналізував положення статті 19 Конституції України, статей 3, 4, 9, 17, 18 Закону № 1207-VІІ, у розрізі міжнародних принципів закладених у документі "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" в якому у 1971 році Міжнародний суд Організацій Об`єднаних Націй (далі - ООН) зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів", у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах "Лоізіду проти Туреччини" (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) згідно з якими: "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать".
Верховний Суд зазначив, що у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.
Враховуючи наведене, суд вважає, що можливо застосувати названі загальні принципи ("Намібійські винятки"), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на тимчасово не контрольованій владою території України, як доказів, оскільки неприйняття їх призведе до порушень і обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення в належному розмірі.
Таким чином, суд не погоджується з висновком відповідача щодо неможливості врахувати вказану вище довідку, оскільки підприємство знаходиться на непідконтрольній українській владі території, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження, з огляду на те, що надання нових довідок, виправлення недоліків у наявних та можливість перевірки не залежить від волі позивача, оскільки підприємство розташоване на тимчасово непідконтрольній території України, де наразі відбуваються бойові дії.
Крім того, суд звертає увагу, що в даному випадку, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Системний аналіз наведених вище положень Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку № 637 дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 року у справі №161/17658/16-а, від 27.02.2020 року у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 року у справі №446/656/17, від 21.05.2020 року у справі №550/927/17.
В той час, зазначені вище спірні періоди роботи позивача підтверджено копією трудової книжки.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно не зарахував періоди роботи позивача електрослюсарем підземним з 28.04.1988 по 20.06.1988 в ДВАТ «Шахта Світанок», період роботи гірничим майстром з 05.07.1995 по 01.06.1998 та період роботи з 01.06.1998 по 31.08.1998 проходчиком підземним 5 розряду на ДП «Шахта Зоря» ВО «Сніжнеантрацит».
На підставі викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України Донецькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 1 періоди його роботи з 28 квітня 1988 року по 20 червня 1988 року, з 5 липня 1995 року по 31 травня 1998 року та з 1 червня 1998 року по 31 серпня 1998 року - з 11 червня 2021 року (з дати призначення пенсії за віком).
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду без змін.
Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                           ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2022 р. у справі №200/16636/21 - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2022 р. у справі №200/16636/21 - залишити без змін.
Повне судове рішення складено 28 лютого 2023 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                                                                     Т.Г. Гаврищук

Судді:                                                                                                                           А.А. Блохін

                                                                                                                                     І.В. Сіваченко