Постанова
Іменем України
07 лютого 2023 року
м. Київ
справа № 337/7680/21
провадження № 51-3414км22
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:
головуючої                                                ОСОБА_1 ,
суддів                                                         ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання             ОСОБА_4 ,
прокурора                                                 ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у провадженні в суді апеляційної інстанції, на вирок Запорізького апеляційного суду від 05 вересня 2022 року в кримінальному провадженні № 12021087070000931 за обвинуваченням 
ОСОБА_6 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя 
АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.   
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
1.        За вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 червня 
2022 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено йому за цим законом покарання у виді арешту на строк 5 місяців.
2.        Оскарженим вироком Запорізького апеляційного суду від 05 вересня 
2022 року зазначений вирок у частині призначеного ОСОБА_6 покарання скасовано та ухвалено в цій частині новий вирок. Призначено ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді арешту на строк 5 місяців. 
3.        На підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2021 року з урахуванням вироку Запорізького апеляційного суду від 29 серпня 2022 року, яким цей вирок в частині призначеного покарання скасовано, остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді арешту на строк 6 місяців.
4.        Згідно з вироком ОСОБА_6 засуджено за те, що він 23 листопада 
2021 року близько 10:30, діючи повторно, шляхом вільного доступу з вітрини крамниці «Єва» № 121, що на пр. Інженера Преображенського, буд. 13, вчинив таємне викрадення чужого майна, належного ТОВ «РУШ», на загальну суму 
462 грн. 50 коп.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
5.        У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи обґрунтованості засудження та правильності кваліфікації дій ОСОБА_6 , просить вирок апеляційного суду стосовно нього скасувати і призначити новий розгляд у цьому суді з підстав істотного порушення судом апеляційної інстанції вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості. Вказує на те, що при обранні ОСОБА_6 виду й міри покарання апеляційний суд не надав належної оцінки даним про його особу, зокрема про те, що він, будучи вперше засудженим у віці 18 років, станом на момент ухвалення оскарженого вироку 14 разів притягувався до кримінальної відповідальності, 
8 разів відбував покарання у виді позбавлення волі за вчинення злочинів проти власності, не має стійких соціальних зв`язків та стабільного джерела доходу. Крім того, інкриміноване йому кримінальне правопорушення вчинив фактично під час іспитового строку за попереднім вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2021 року, яким його також було засудженого за корисливий злочин проти власності. За таких обставин, які свідчать про те, що вчинення кримінальних правопорушень проти власності є єдиним джерелом існування ОСОБА_6 , вважає призначене йому покарання у виді арешту не достатнім для досягнення мети останнього. Також посилається на те, що при ухваленні оскарженого вироку апеляційний суд ретельно не перевірив доводи в апеляційній скарзі прокурора і не навів у вироку докладних мотивів, з яких визнав їх необґрунтованими, що перешкодило ухваленню законного і обґрунтованого судового рішення.
 
Позиції інших учасників судового провадження
6.        У судовому засіданні суду касаційної інстанції прокурор підтримав касаційну скаргу.
Мотиви Суду
7.        Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.   
8.        Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК  України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
9.        Згідно із ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
10.   Положеннями ч. 2 ст. 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання воно має ґрунтуватися, зокрема, на принципах індивідуалізації та справедливості. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. 
11.   Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що беруться до уваги при призначенні покарання.
12.   Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. 
13.   Якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком (ч. 1 ст. 71 КК України).
14.   Зазначених вимог закону, що стосуються призначення покарання, апеляційний суд дотримався  повною мірою.
15.   З вироку апеляційного суду убачається, що при вирішенні питання про покарання засудженого судом було враховано, що ОСОБА_6 вчинив нетяжке кримінальне правопорушення, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово судимий. Обставинами, що пом`якшують йому покарання, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, які би обтяжували покарання, не виявлено. 
16.   Як було встановлено апеляційним судом, за попереднім вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2021 року 
ОСОБА_6 було засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі та на підставі ст. 75 зазначеного Кодексу звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. У подальшому вказаний вирок було оскаржено в апеляційному порядку та за результатами апеляційного розгляду скасовано у частині призначеного покарання, ухвалено в цій частині новий вирок Запорізьким апеляційним судом від 29 серпня 2022 року, яким призначено ОСОБА_6 покарання за ч. 2 
ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді арешту на строк 6 місяців. 
17.   Кримінальне правопорушення, за яке ОСОБА_6 засуджено у цьому кримінальному провадженні, вчинено ним 23 листопада 2021 року, тобто після постановлення вироку Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2021 року, але до повного відбуття призначеного ним покарання. За таких обставин апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність визначення ОСОБА_6 остаточного покарання за сукупністю вироків із застосуванням положень ст. 71 КК України. При цьому судом апеляційної інстанції було враховано, що станом на день апеляційного розгляду цього кримінального провадження невідбута частина покарання у виді арешту за попереднім вироком щодо ОСОБА_6 становила 5 місяців 23 дні, які підлягали приєднанню під час визначення йому остаточного покарання на підставі ст. 71 КК України.
18.   З огляду на конкретні обставини цього кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, вчинення ним лише одного епізоду злочину, а також незначну вартість викраденого майна, колегія суддів апеляційного суду вважала, що покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді арешту є справедливим, достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. При цьому, відхиляючи доводи в апеляційній скарзі прокурора про необхідність обрання ОСОБА_6 за вчинений ним злочин покарання у виді позбавлення волі, колегія суддів обґрунтовано зазначила, що такий вид покарання, до того ж на строк 2 роки, як того вимагав прокурор, за крадіжку майна на суму 462 грн. 50 коп. було б явно несправедливим внаслідок суворості та таким, що суперечить принципу пропорційності. Водночас, беручи до уваги аргументи прокурора щодо значної кількості непогашених судимостей ОСОБА_6 , апеляційний суд призначив йому покарання у виді арешту в розмірі, наближеному до максимального, а при визначенні остаточного покарання за сукупністю вироків присудив максимальне за розміром покарання даного виду - 6 місяців арешту.
19.   Колегія суддів касаційного суду цілком погоджується з аргументами суду апеляційної інстанції та вважає, що визначене ним ОСОБА_6 покарання відповідає загальним засадам його призначення, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Воно є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, особі засудженого та конкретним обставинам кримінального провадження.  
20.   Урахувавши наведене, Суд дійшов висновку, що касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, а вирок апеляційного суду стосовно ОСОБА_6 слід залишити без зміни.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, колегія суддів 
ухвалила:
Вирок Запорізького апеляційного суду від 05 вересня 2022 року стосовно ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає. 
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                                      ОСОБА_3