Справа № 466/6645/22                                 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б. 
Провадження № 22-ц/811/3160/22                         Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

        20 лютого 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

               головуючого – судді Цяцяка Р.П., 
               суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,
за участю секретаря Назар Х.Б.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 11 листопада 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року Львівське міське комунальне підприємство (ЛМКП) «Львівтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та  ОСОБА_2  про стягнення солідарно зі згаданих відповідачів на користь позивача заборгованості:
-за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) квартири АДРЕСА_1 за період з 01.03.2021 року по 31.07.2022 року в сумі 13 163 грн. 33 коп.; 
-за послуги з постачання гарячої води згаданої квартири за період з 01.03.2019 року по 31.07.2022 року в сумі  2 513 грн. 67 коп.,
а також судового збору у розмірі 2 481 грн. 00 коп. (а.с. 1-5).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та  ОСОБА_2  на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) за період з 01.03.2021 року по 31.07.2022 року в сумі 13 163 грн. 33 коп. та за послуги з постачання гарячої води за період з 01.03.2019 року по 31.07.2022 року в сумі  2 513 грн. 67 коп., а також 2 481 грн. 00 коп. судового збору (а.с. 153-157).

Дане рішення оскаржила відповідачка ОСОБА_1 .
Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати «і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю», покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Вважає, що суд не дав жодної оцінки її письмовим Запереченням на позов та долученим до цих Заперечень матеріалам і документам (а.с. 166-170).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Безспірним є те, що відповідачі проживають та є зареєстрованими у встановленому законом порядку у Шевченківському районі міста Львова, а відтак ця справа є підсудною Шевченківському районному суду міста Львова.
Відтак, суд апеляційної інстанції аж ніяк не вправі направити дану справу «для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю».

ЦПК України встановлено, що: 
-        цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);
-        суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);
-        обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);
-        доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);
-        належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77);
-        у мотивувальній частині рішення зазначаються докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення (пункт 2 частини 4 статті 265).

Як стверджується матеріалами справи, відповідачка подала до суду свої письмові Заперечення на позов – з долученням до цих Заперечень цілого ряду документів (а.с. 37-147), однак оскаржуване рішення суду жодної згадки про ці Заперечення та долучені до них документи не містить.

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного рішення, суд вважає доведеною заборгованість відповідачів перед позивачем за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) квартири АДРЕСА_1 за період з 01.03.2021 року по 31.07.2022 року в сумі саме 13 163 грн. 33 коп. та за послуги з постачання гарячої води згаданої квартири за період з 01.03.2019 року по 31.07.2022 року в сумі саме 2 513 грн. 67 коп.
Колегія суддів вважає, що вищенаведені висновки судом зроблені за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, та за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, виходячи з наступного.

У відповідності до пункту 5 частини третьої статті 2 ЦПК України, диспозитивність відноситься до основних засад (принципів) цивільного судочинства.
Диспозитивність – один з базових принципів судочинства, керуючись яким саме позивач самостійно вирішує, які позовні вимоги заявляти, і суд позбавлений можливості формулювати позовні вимоги замість позивача. 
Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, предметом позовних вимог є стягнення заборгованості за період з 01.03.2021 року по 31.07.2022 року (за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та за період з 01.03.2019 року по 31.07.2022 року (за послуги з постачання гарячої води).
В той же час, з Розрахунків для суду (а.с. 15, 16), долучених позивачем до позову в обґрунтування заявлених ним позовних вимог, вбачається наступне.
Як вбачається з Розрахунку для суду за надану послугу центрального опалення (а.с. 15), за період з 01.03.2021 року по 31.07.2022 року позивачем до оплати за згадану послугу було нараховано 9 718 грн. (графа 8 «Нарахування»).
За цей же період відповідачами за цю послугу було оплачено 7 791 грн. 42 коп. (графа 12).
Тобто, недоплата зі сторони відповідачів за згаданий період (з 01.03.2021 року по 31.07.2022 року) становить 1 926 грн. 58 коп. (9 718 грн. - 7 791 грн. 42 коп.).
В той же час, в суму заборгованості відповідачів за період з 01.03.2021 року по 31.07.2022 року ввійшла заборгованість у розмірі 11 194 грн. 33 коп., яка виникла станом до 01.03.2021 року, тобто – у період, який не входить до складу позовних вимог (графа 13 «загальна заборгованість»).
А сума у розмірі 13 163 грн. 33 коп., яка є предметом позовних вимог, знаходиться у графі 16, яка взагалі не має найменування.
Крім цього, цей Розрахунок … містить графу 15 «Заборгованість з врахуванням поданих до суду справ» (а.с. 15).
Позовна заява та матеріали справи в цілому не містять будь-яких пояснень з приводу того, яка саме відношення до заборгованості відповідачів за період з 01.03.2021 року по 31.07.2022 року має заборгованість, яка вже є предметом позовних вимог у інших справах (як це вбачається з найменування графи 15).
З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги центрального опалення за період з 01.03.2021 року по 31.07.2022 року підлягає до задоволення лише частково, а саме: у розмірі 1 926 грн. 58 коп. (9 718 грн. нарахованих за цей період позивачем - 7 791 грн. 42 коп. оплачених відповідачами за цей же період), а тому оскаржуване рішення в цій частині слід змінити.

Аналогічна ситуація і з Розрахунком для суду за надану послугу з постачання гарячої води (а.с. 16): за період з 01.03.2019 року по 31.07.2022 року позивачем до оплати за згадану послугу було нараховано 2 513 грн. 87 коп. (3 128 грн. 89 коп. – 615 грн. 02 коп. за січень 2019 року, оскільки предметом позовних вимог є період з 01.03.2019 року) (графа 4 «Нарахування»).
За цей же період відповідачами за цю послугу було оплачено 360 грн. 00 коп. – (153,04 + 128 грн. за період січень-лютий 2019 року) (графа 8 «Оплачено»).
Тобто, недоплата зі сторони відповідачів за згаданий період (з 01.03.2019 року по 31.07.2022 року) становить 2 153 грн. 87 коп. (2 513 грн. 87 коп. – 360 грн.).
А сума у розмірі 2 513 грн. 67 коп., яка є предметом позовних вимог, знаходиться у графі 12, яка також взагалі не має найменування.
Крім цього, цей Розрахунок … також містить графу 11 «Заборгованість з врахуванням поданих до суду справ» (а.с. 16).
Позовна заява та матеріали справи в цілому також не містять будь-яких пояснень з приводу того, яка саме відношення до заборгованості відповідачів за період з 01.03.2019 року по 31.07.2022 року має заборгованість, яка вже є предметом позовних вимог у інших справах (як це вбачається з найменування графи 11).
З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з постачання гарячої води за період з 01.03.2019 року по 31.07.2022 року підлягає до задоволення лише частково, а саме: у розмірі 2 153 грн. 87 коп. (2 513 грн. 87 коп. нарахованих за цей період позивачем - 360 грн. оплачених відповідачами за цей же період), а тому оскаржуване рішення в цій частині слід змінити.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а підпунктом «в» пункту 4 частини 1 ст. 382 ЦПК України встановлено, що в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Як вбачається з вищенаведеного, колегія суддів прийшла до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, а саме: в сумі 4 080 грн. 45 коп. (1 926 грн. 58 коп. + 2 153 грн. 87 коп.), що становить 26,03 % від ціни позову (15 677 грн. 00 коп.).

Позивач за подачу позовної заяви до суду сплатив 2 481 грн. судового збору (а.с. 17, 18).
Відповідачі (а саме: ОСОБА_1 ) за подання апеляційної скарги сплатила 3 721 грн. 50 коп. судового збору (а.с. 186).

26,03 % від 2 481 грн. становить 645 грн. 80 коп., а 26,03 % від 3 721 грн. 50 коп. становить 968 грн. 71 коп.
Відтак, до стягнення з відповідачів на користь позивача підлягає 645 грн. 80 коп. судового збору сплаченого за подачу до суду позовної заяви, а з позивача на користь відповідачів підлягає до стягнення 2 752 грн. 79 коп. (3 721 грн. 50 коп. - 968 грн. 71 коп.) судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги.

Частиною 10 статті 141 ЦПК України встановлено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Різниця між судовими витратами, які слід стягнути з відповідачів на користь позивача і навпаки, складає 2 106 грн. 99 коп. (2 752 грн. 79 коп. - 645 грн. 80 коп.).
Відтак, до стягнення з позивача на користь відповідачки ОСОБА_1 (оскільки саме вона сплачувала судовий збір за подання апеляційної скарги) підлягає 2 106 грн. 99 коп. згаданих судових витрат.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, що судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають.
Малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України).
Згідно з частиною дев`ятою наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено у 2023 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2023 року - 2 684, 00 грн.
Предметом позову у цій справі є майнові вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги у розмірі 15 677 грн. 00 коп.
Відтак, ціна позову у цій справі складає 15 677 грн. 00 коп., що станом на 01 січня 2023 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684, 00 грн. х 100 = 268 400, 00 грн).
Урахувавши, що ціна позову у цій справі становить 15 677 грн. 00 коп., судові рішення, ухвалені у такій справі, не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.п. 1-3, 381, 382, 383, 384, 389 частина 3 пункт 2 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 
П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 частково задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 11 листопада 2022 року змінити, ухваливши, що позов підлягає до задоволення частково, та зменшивши заборгованість, яка підлягає до стягнення з ОСОБА_1 та  ОСОБА_2  на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго»: 
-за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) за період з 01.03.2021 року по 31.07.2022 року: з 13 163 грн. 33 коп. до 1 926 (одна тисяча дев`ятсот двадцять шість) грн. 58 коп.;
-за послуги з постачання гарячої води за період з 01.03.2019 року по 31.07.2022 року: з 2 513 грн. 67 коп. до 2 153 (дві тисячі сто п`ятдесят три) грн. 87 коп.

Рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 11 листопада 2022 року в частині стягнення з ОСОБА_1  та ОСОБА_2  на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» 2 481 грн. 00 коп. судового збору скасувати і в цій частині ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 2 106 (дві тисячі сто шість) грн. 99 коп. судових витрат.

Постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Повну постанову складено 20 лютого 2023 року.

       Головуючий:                                                Цяцяк Р.П.

       Судді:                                                                Ванівський О.М.

                                                                        Шеремета Н.О.