ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року 
м. Київ
справа №580/3023/20
провадження № К/9901/35214/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Жука А.В.,
суддів: Загороднюка А.Г.,   Мельник-Томенко Ж.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції справу
за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Черкаській області, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2021 року (у складі колегії суддів: головуючий суддя  Грибан І.О.,  судді:  Парінов А.Б., Федотов І.В.) у справі №580/3023/20, 
ВСТАНОВИВ:
І. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
1.  ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області (далі - відповідач), третя особа - ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 , третя особа) в якому з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 07.08.2020 просив:
визнати протиправним та скасувати з моменту прийняття наказу начальника відповідача генерала поліції В. Лютого №174 від 25.07.2019 "Про особовому складу" в частині звільнення позивача, з посади начальника Золотоніського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області та призначення його в порядку переведення на іншу посаду - заступника начальника Смілянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області - начальником сектору кримінальної поліції;
поновити позивача на посаді начальника Золотоніського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області з 26.07.2019.
2. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2021 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.
3. Зазначене рішення в апеляційному порядку оскаржили відповідач Головне управління Національної поліції України в Черкаській області та третя особа - ОСОБА_2 .
4. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2021 року апеляційні скарги Головного управління Національної поліції України в Черкаській області та третьої особи - ОСОБА_2 було задоволено частково, зазначене рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Черкаській області, третя особа - ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі - залишено без розгляду.
5. В подальшому, ОСОБА_2 звернувся до суду апеляційної інстанції із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, в якій просив вирішити питання про судові витрати, а саме щодо сплаченого ним судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1362,00 грн.
6. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 580/3023/20.
7. Суд апеляційної інстанції, з посиланням на висновки Верховного Суду висловлені в ухвалі Верховного Суду від 27.05.2019 у справі № 821/410/17 виходив з того, що зміст частини 11 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) дає підстави для висновку, що право на відшкодування судових витрат, понесених третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, реалізується за правилами розподілу судових витрат, які встановлені для тієї сторони у справі, на боці якої виступала ця третя особа, та залежно від того, заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.
8. Суд апеляційної інстанції зазначав, що третя особа ОСОБА_2 заперечував заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги, тобто фактично виступав на стороні відповідача - Головного управління Національної поліції України в Черкаській області.
9. Суд апеляційної інстанції вказував, що врахував висновки щодо застосування норм права, висловлені у постанові Верховного Суду від 22.01.2020 року у справі № 808/2832/17, відтак дійшов висновку, що заява ОСОБА_2 про розподіл судових витрат, пов`язаних з апеляційним розглядом справи, не підлягає задоволенню.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень) на неї 
10. Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.08.2021 у справі № 580/3023/20 та прийняти нове судове рішення, яким заяву про ухвалення додаткового рішення задовільнити в повному обсязі.
11. Скаржник звертає увагу на підхід, висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30.01.209 у справі № 755/10947/17, згідно якого суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.
12. В контексті наведеного, касатор вказує, що судом апеляційної інстанції застосовано, як аналогічний висновок щодо застосування норм права, висловлений у постанові Верховного Суду від 20.01.2020 у справі № 808/2832/17, однак не враховано висновки постанов Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 826/15514/16 та від 17.06.2020 у справі № 522/15253/16.
13. Відзиву (заперечень) на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходило, однак в силу частини 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відсутність відзиву на касаційну скаргу не перешкоджає перегляду оскаржуваних судових рішень.
ІІ. РУХ АДМІНІСТРАТИВНОЇ СПРАВИ В СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
14. Касаційна скарга ОСОБА_2 до Верховного Суду надійшла 22 вересня 2021 року.
15. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.09.2021 визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Жук А.В., судді: Загороднюк А.Г., Мельник-Томенко Ж.М.
16. Ухвалою Верховного Суду від 07 жовтня 2021 року відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2021 року у справі №580/3023/20.
17. Ухвалою Верховного Суду від 08.03.2023 дану справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.
IІІ. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ ТА ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
18. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги і на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
19. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).
20. Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів Верховного Суду зазначає наступне.
21. Частиною 1 статті 252 КАС України визначено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
22. Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
23. Питання розподілу судових витрат врегульовано положеннями статті 139 КАС України, частина 1 якої передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
24. Відповідно до частин 2-3 статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
25. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 6 статті 139 КАС України).
26. Відповідно до частини 11 статті 139 КАС України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь зі сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того, заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.
27. За правилами вказаної норми право на відшкодування судових витрат, понесених третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, реалізується за правилами розподілу судових витрат, які встановлені для того учасника справи, на стороні якого виступала така третя особа, та залежно від її позиції стосовно заявлених позовних вимог.
28. Подібна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 22.01.2020 у справі № 808/2832/17, посилання на яку здійснив суд апеляційної інстанції.
29. Судом апеляційної інстанції було встановлено, що ОСОБА_2 , як особа, яка подала апеляційну скаргу, заперечувала проти задоволення позовних вимог та підтримувала позицію відповідача, який є суб`єктом владних повноважень.
30. За таких обставин Верховний Суд погоджується з правомірністю застосування до спірних правовідносин положень частини 2 статті 139 КАС України. Вказана норма передбачає відшкодування відповідачу суб`єкту владних повноважень документально підтверджених витрат, пов`язаних лише із залученням свідків та проведенням судових експертиз та не передбачає відшкодування інших судових витрат, зокрема судового збору, при ухваленні рішення на користь такого суб`єкта.
31. У цій справі судом апеляційної інстанції не було встановлено, що ОСОБА_2 здійснено інші документально підтверджені судові витрати, крім сплати судового збору. Таким чином, Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що підстави для розподілу судових витрат за заявою третьої особи були відсутні, в зв`язку з чим також були відсутні підстави для ухвалення додаткового судового рішення з цього питання.
32. Аналогічний підхід застосовано Верховним Судом зокрема, в справах № 480/6187/20 (постанова від 27 травня 2021 року) № 520/13581/2020 (постанова від 19 жовтня 2021 року) і колегія суддів не вбачає підстав для його незастосування у цій справі.
33. Посилання скаржника на необхідність застосування у даній справі висновків щодо застосування норм права, висловлених у постановах Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 826/15514/16 та від 17.06.2020 у справі № 522/15253/16, колегією суддів відхиляються з підстав їх нерелевантності до врахування у цій справі.
34. Відповідно до частин 1 - 4 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
35. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).
36. Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
37. Враховуючи наведене, перевіривши за матеріалами адміністративної справи доводи касаційної скарги, Верховний Суд зазначає, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
38. Таким чином, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване третьою особою судове рішення - без змін.
39. Доводи касаційної скарги висновків цієї постанови та оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції, не спростовують.
40. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати не розподіляються.
Керуючись статтями 242, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359, Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2021 у справі №580/3023/20 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

..................................

..................................

..................................

А.В. Жук
А.Г. Загороднюк
Ж.М. Мельник-Томенко
Судді Верховного Суду