ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2022 року          м.Дніпро         Справа №  908/3132/21
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді:  Іванова О.Г. (доповідач), 
суддів: Чус О.В., Березкіної О.В., 
при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.
представники сторін:
від позивача: не з`явився; 
від відповідача: Федько О.А., посвідчення № 4336  від 06.06.2012 р.,  адвокат;
від Дніпропетровської обласної прокуратури: Ємельянов В.А., посвідчення № 065941  від 09.11.2021 р.,  прокурор відділу;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вектор-Інвест, ЛТД" на рішення Господарського суду Запорізької області від 21.02.2022, ухвалене суддею Проскуряковим К.В., м. Запоріжжя, повний текст якої складено 07.04.2022, у справі № 908/3132/21 
За позовом: Заступника керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області (вул. Добролюбова, буд. 14, м. Запоріжжя, 69006) в інтересах держави, в особі Запорізької міської ради (пр. Соборний, буд. 206, м. Запоріжжя, 69105; код ЄДРПОУ 04053915)
До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Вектор-Інвест, ЛТД" (пр. Соборний, буд. 147, м. Запоріжжя, 69035; код ЄДРПОУ 31122115)
про стягнення 719 666,78 грн.,
ВСТАНОВИВ:

28.10.2021 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява заступника керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області в інтересах держави, в особі Запорізької міської ради № 53-4530ВИХ-21 від 28.10.2021 (вх. № 3355/08-08/21 від 28.10.2021) до Товариства з обмеженою відповідальністю “Вектор-Інвест, ЛТД” про стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна на суму 719 666,78 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовані недоотриманням позивачем доходів у розмірі 719 666,78 грн. за фактичне користування ТОВ “ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД” спірною земельною ділянкою без оформлення правовстановлюючого документу, що посвідчує право оренди (користування) за період з 01.11.2018 по 31.07.2021,  зменшених  на  суму  сплаченої  орендної  плати  за вказаний період. 

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 21.02.2022 позовні вимоги задоволено.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “ВЕКТОР-ІНВЕСТ,   ЛТД”   на користь Запорізької міської ради до місцевого бюджету дохід, отриманий від безпідставно набутого майна, в сумі 719 666 грн. 78 коп.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД” на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя кошти, витрачені у 2021 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави у розмірі 10795 грн. 00 коп. 

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось  Товариство з обмеженою відповідальністю "Вектор-Інвест, ЛТД", в якій просить скасувати рішення від 21.02.2022 та прийняти нове, яким в позові заступника керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області в особі Запорізької міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вектор-Інвест, ЛТД" про стягнення 719 666,78 грн. відмовити повністю. 
При цьому, заявник апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції в порушення ст.ст.19, 57 Конституції України, ст.7, 10, 12, 23, 24 та інших положень Податкового кодексу України застосував до спірних правовідносин неоприлюднене рішення органу місцевого самоврядування щодо встановлення всіх елементів місцевого податку.
Так, органом місцевого самоврядування в порушення ст.ст. 19, 57 Конституції України, ст.ст. 3, 7, 10, 12, 23, 24, 265, 268, 271 ПК України, ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування» не було оприлюднено нормативний акт (рішення органу місцевого самоврядування) з питань оподаткування в частинах віднесення спірної земельної ділянки до певної економіко-планувальної зони №223 і застосування відповідного коефіцієнту (Км2) в розмірі 2,45 (з урахуванням номеру економіко-планувальної зони) та підвищуючих локальних коефіцієнтів на місцезнаходження земельної ділянки відносно земельної ділянки, що розташована за адресою: вул. Хортицьке шосе, 30-А в м. Запоріжжя. Отже, відсутнє обґрунтування застосування коефіцієнту Км2 в розмірі 2,45.
Апелянт вважає, що за відсутності оприлюднення Технічної документації та Економіко-планувального зонування території міста Запоріжжя ані у Відповідача, ані у суду немає можливості перевірити, що земельна ділянка по Хортицькому шосе, 30-А : відноситься до економіко-планувальної зони 223 (та застосування в зв`язку з цим підвищуючого коефіцієнту 2,45); знаходиться в зоні «пішохідної доступності до громадських центрів» та «магістралей підвищеного містоформувального значення» і, відповідно, при розрахунку нормативної грошової оцінки такої земельної ділянки нібито обґрунтованим та правомірним є застосування локальних коефіцієнтів 1,12 та 1,10 (відповідно). Також у витязі не підтверджено нічим застосування коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки.
За вказаних обставин посилається на те, що надана до матеріалів справи копія витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (т.1 а.с. 45) не може прийматись до уваги, оскільки в ньому в якості вихідних даних брались, в тому числі, коефіцієнти Км2 (коефіцієнт економіко-планувальної зони за віднесенням до зони №223), Км3, та інші коефіцієнти, які не були оприлюднені у встановленому законом порядку як елементи місцевого податку.
З цих підстав просить повторно дослідити докази, наявні у справі.
Зазначає, що суд першої інстанції всупереч наявним доказам у справі, нормам матеріального права і висновкам Верховного Суду з питань застосування норм права - встановив дату виникнення речового права власності у Позивача відносно спірної земельної ділянки.
Так, згідно наданого самим же Позивачем до матеріалів справи доказу - витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 28.09.2021 (т. 1 а.с. 67-68), 11.08.2021 під реєстраційним номером 43473045 на підставі рішення №59822142 від 11.08.2021 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за територіальною громадою міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради зареєстровано право комунальної власності на земельну ділянку площею 1,5885 га, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Хортицьке шосе, 30-а, кадастровий номер 2310100000:06:003:0107. В той же час, судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні помилково та необґрунтовано зазначено, що нібито 16.12.2010 Запорізькою регіональною філією Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» проведено державну реєстрацію права власності Запорізької міської ради на цю ж земельну ділянку.
Апелянт вважає, що суд першої інстанції допустив неповноту дослідження обставин справи та не встановив факт відсутності протягом зазначеного в позові періоду (01.11.2018 - 31.07.2021) земельної ділянки, як об`єкта цивільних прав, у розумінні ст.79-1 ЗК України та реальної можливості передачі позивачем цієї земельної ділянки в оренду відповідно до Закону України "Про оренду землі" у зазначений період, а також обґрунтованість розрахунку стягуваної суми (збереженого відповідачем за рахунок позивача майна (коштів)), що виключає існування у будь-якого суб`єкта, у тому числі Запорізької міської ради в спірних відносинах, права вимоги за кондиційними зобов`язаннями та унеможливлює задоволення позову. 
Апелянт наголошує, що суд помилкового зазначив, що вся спірна земельна ділянка з 2010 року по теперішній час фактично використовується ТОВ «ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД» для розташування торговельного центру за адресою: м. Запоріжжя, вул. Хортицьке шосе, 30-а, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів користування Відповідачем усією площею земельної ділянки.
Вказує, що згідно наявних у нього відомостей із земельної документації (кадастровий план земельної ділянки кадастровий номер 2310100000:06:003:0107) (т. 1 а.с.229) площа забудови земельної ділянки під будівлею торговельного центру (літ.А-2) та трансформаторною підстанцією літ. "Б", що розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Хортицьке шосе, 30-а, складає 0,0070га і 0,4198га. Відповідно, загальна площа земельної ділянки, що використовується Відповідачем безпосередньо під цими об`єктами нерухомості складає 0,4268 га (0,0070+0,4198).
При цьому Позивачем до позовної заяви не надано належних доказів використання Відповідачем у спірний період саме усієї земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:06:003:0107 загальною площею 1,5885 га і не надано доказів передачі цієї земельної ділянки, оскільки акт приймання-передачі не містить дати його складання. В той же час, згідно листа Запорізької міської ради від 19.11.2021  №13-0588-11 (т.2 а.с. 33), міською радою обстеження спірної земельної ділянки у період з 01.11.2018 по 31.07.2021 не проводилось. У зв`язку з зазначеним, Відповідач вважає безпідставним висновок суду про правомірність нарахування недоотриманих доходів за фактичне користування Відповідачем за всю земельну ділянку площею 1,5885 га в спірний період.
За власним зустрічним розрахунком Відповідача за використання земельної ділянки площею 0,4268 га (площа забудови будівлями Відповідача) за період 01.11.2018-31.07.2021, і, в разі визнання обґрунтованим застосування нормативної грошової оцінки, наданої Позивачем - має бути нарахована та сплачена плата за землю (орендна плата) в розмірі 972 078,82 грн. При цьому, фактично сплачена сума орендної плати за землю Відповідачем за земельну ділянку кадастровий номер 2310100000:06:003:0107 в період з 01.11.2018 по 31.07.2021 складає 2 958 625,75грн. Отже, сума переплати з плати за землю за земельну ділянку з кадастровим номером 2310100000:06:003:0107 за період 01.11.2018-31.07.2021 за підрахунком Відповідача складає: 2 958 625,75 грн. - 972 078,82грн. = 1 986 546,93грн.
Звертає увагу, що суд першої інстанції, з порушенням норм матеріального права і всупереч встановленому ним же факту нарахування орендної плати за листопад-грудень 2018 та 2019 рік, зазначив в якості підстави для нарахування рішення Запорізької міської ради №26 від 28.11.2018 «Про встановлення розміру орендної плати за землю».
Водночас, згідно пункту 3 зазначеного рішення ЗМР №26 від 28.11.2018 «Про встановлення розміру орендної плати за землю», що офіційно оприлюднене за посиланням на сайт Запорізької міської ради https://zp.gov.ua/uk/documents/item/33564, зазначене рішення органу місцевого самоврядування набуває чинності з 01.01.2019.
За вказаних обставин суд першої інстанції безпідставно застосував до спірних правовідносин нормативний акт з питання оподаткування місцевим податком, який не набрав чинності і не діяв в листопаді - грудні 2018 року. У зв`язку з чим наявні додаткові підстави для відхилення нарахувань за період листопад-грудень 2018 в сумі 44979,18грн. і відмови в позові в цій частині. Апелянт зауважує, що судом першої інстанції безпідставно та необґрунтовано зазначено розмір індексації вартості спірної ділянки, що потягло невірне визначення нормативної грошової оцінки і, відповідно, бази для нарахування орендної плати. Так, в рішенні суду із посиланням на доказ - інформацію Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 15.07.2021 №10-17-0.182-11/37-21 (т.1 а.с.42-44) та витяг (т.1 а.с.45) зазначено про коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки за 2018р. - 1,0, за 2019р. - 1,0, за 2020р. - 1,0. Водночас, згідно дійсного змісту вказаної інформації (т.1 а.с.44) та витягу (т.1 а.с.45) в них вказано про застосування коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки в розмірі 1,519. При цьому у витязі і листі ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області будь-яких відомостей про коефіцієнти індексації за 2018р. - 1,0, за 2019р. - 1,0, за 2020р. - 1,0 - у дійсності відсутні. За вказаних обставин посилання суду на індексацію вартості земельної ділянки прямо суперечать змісту наявних у справі доказів.
Вважає, що відповідно до приписів п.п. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12  Податкового кодексу рішення Запорізької міської ради №26 може застосовуватись до правовідносин лише з 01.01.2020. Таким чином, розрахунок недоотриманих доходів за період 01.11.2018 - 31.12.2019 є безпідставним та необґрунтованим, оскільки в зазначений період рішення Запорізької міської ради №26 від 28.11.2018 не набрало чинності, не було введено в дію та не могло бути застосованим.
Одночасно як у змісті апеляційної скарги, так і окремим додатком апелянтом подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Прокурор у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення Господарського суду Запорізької області залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Вказує, що ТОВ «ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД» значний період часу користувалося спірною земельною ділянкою без достатньої правової підстави, тому відповідно до положень статей 1212-1214 Цивільного кодексу України повинно відшкодувати Запорізькій міській раді доходи, які одержало у вигляді несплаченої орендної плати, зменшені на суму сплаченої орендної плати за період з 01.11.2018 по 31.07.2021 у розмірі 719 666,78 грн.
Наголошує, що розрахунок здійснено на підставі належних доказів, а саме інформації Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 15.07.2021 за вих. № 10-17-0.182-11/37-21 та наданого витягу щодо нормативної грошової оцінки вище зазначеної земельної ділянки, яка складає 45 978 655,95 грн.; коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель становлять: за 2018 рік - 1.0, 2019 рік-1.0, 2020 рік-1.0; рішень Запорізької міської ради від 30.06.2015 № 7 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя», від 28.11.2018 № 26 «Про встановлення розміру орендної плати за землю». При цьому судом з`ясовано, що на сьогоднішній день спірна земельна ділянка є повноцінно сформованою у розумінні ст. 79-1 ЗК України, має кадастровий номер 2310100000:06:003:0107, чіткі та визначені межі - 1,5885 га, інформацію про яку внесено до Державного земельного кадастру.
Тобто, в порушення ст. 125 ЗК України, відповідач у цій справі користувався земельною ділянкою з кадастровим номером 2310100000:06:003:0107, площею 1,5885 га за період з 01.11.2018 по 31.07.2021 без документів, що посвідчують право власності чи право користування земельною ділянкою.
Посилається на те, що Відповідачем не доведено дотримання алгоритму дій, передбачених ст. 33 Закону України «Про оренду землі», щодо продовження строку Договору оренди землі (від 24.11.2010 №041026102270), а, відтак, відсутні правові підстави вважати цей Договір діючим.
Таким чином, використання спірної земельної ділянки відповідачем без належного правового оформлення позбавило Запорізьку міську раду, як власника  землі, права отримувати від цієї ділянки дохід у розмірі орендної плати.
Наголошує, що рішенням Запорізької міської ради № 6 від 30.06.2015 (дата оприлюднення 30.06.2015) встановлено податок на майно (в частині плати за землю). В пункті 4 зазначеного рішення вирішено встановити розмір орендної плати за використання земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності (у відсотках від їх нормативної грошової оцінки) (додаток 3). В додатку № 3 цього рішення наведені розміри орендної плати за використання земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності (у відсотках від їх нормативної грошової оцінки). Зокрема, зазначено, що для інших земельних ділянок міста Запоріжжя розмір орендної плати у відсотках від їх нормативної грошової оцінки становить 3.
30.06.2015 рішенням Запорізької міської ради № 7 було затверджено нормативну грошову оцінку земель м. Запоріжжя, яку введено в дію з 01.01.2016. В пункті 3 рішення зазначено, що базова вартість одного квадратного метра земель міста Запоріжжя станом на 01.01.2013 становить 239,50 грн., та з урахуванням коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель за 2014 рік 299,14 грн. В пункті 7 цього рішення зазначено про введення в дію нормативну грошову оцінку земель міста з 01.01.2016.
З наведеного слідує, що Запорізька міська рада в межах наділених повноважень, у відповідності до законодавства України, затвердила та встановила податок та збори на користування землями міста Запоріжжя, та на підставі цих же рішень розрахувала розмір понесених збитків. 
Звертає увагу, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Позивач, Запорізька міська рада, у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення Господарського суду Запорізької області залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення. Зазначає, що використання спірної земельної ділянки Відповідачем без належного її правового оформлення з 01.11.2018 по 31.07.2021 позбавило Запорізьку міську раду, як власника землі, отримувати від вищевказаної земельної ділянки дохід у розмірі орендної плати в цінах вказаного періоду із урахуванням рішення Запорізької міської ради №7 від 30.06.2015 (введено в дію 01.01.2016) «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя» , рішення № 26 від 28.11.2018 «Про встановлення розміру орендної плати за землю» та рішення №27 від 28.11.2018 (зі змінами) «Про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку».  
Зауважує, що зважаючи на положення норм ст.120 Земельного кодексу України і ст.377 ЦК України, новий власник земельної ділянки не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку відповідно до вимог чинного законодавства України.
Звертає увагу, що відповідно до відповіді ГУ ДПС у Запорізькій області від 17.08.2021 №50140/6/08-01 ТОВ «ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД» (ЄДРПОУ 31122115) за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 2310100000:06:003:0107, площею 1,5885 га сплачено земельний податок за період з 2015 по 2021:
- 01.01.2015 -31.12.2015 - 730 412,95 грн.;
-          01.01.2016-31.12.2016 - 1 046 681,76 грн.;
-          01.01.2017-31.12.2017 – 1 109 482,66 грн;
-          01.01.2018-31.12.2018 -1 109 484,65 грн.,
-          01.01.2019-31.12.2019 - 1 109 484,65 грн.,
-          01.01.2020-31.12.2020 - 1 017 027,60 грн.;
-          01.01.2021-01.08.2021 - 647 199,35 грн.
При цьому, Відповідач у період з 01.11.2018 по 31.07.2021 не був а ні землекористувачем, а ні власником земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:06:003:0107, а тому не являвся в розмінні податкового та земельного законодавства суб`єктом плати за землю у формі земельного податку (ст. 14.1.72 ПКУ). Відтак, єдина можлива форма здійснення плати за землю для користувача є саме орендна плата, яку ТОВ «ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД» не сплатило Запорізькій міській раді, як власнику вказаної земельної ділянки, у період з 01.11.2018 по 31.07,2021 у сумі 719 666 грн., 78 коп.
Наголошує, що розрахунок недоотриманих доходів було сформовано Управлінням з питань земельних відносин Запорізької міської ради на підставі рішення Запорізької міської ради від 30.06.2015 №7 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя», від 28.11.2018 №26 «Про встановлення розміру орендної плати за землю» (попереднє рішення ЗМР від 20.12.2017 №58 - втратило чинність), а також Витягом нормативної грошової оцінки №161/207-21 від 23.03.2021 та листом ГУ ДПС у Запорізькій області №50140/6/08-01 від 17.08.2021.
Звертає увагу, що Верховним Судом у пункті 7.30. постанови від 09.11.2021 по справі 905/1680/20 визначено, що при стягненні безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати нарахування мають здійснюватися позивачем не самостійно, а виключно на підставі нормативної грошової оцінки земель, яку позивачем отримано згідно інформації ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 15.07.2021 №10-17-0.182-11/37-21 та витягу. При цьому наголошує,  що коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки землі з 2018 по 2020 на спірну земельну ділянку не змінювалися, а тому твердження Відповідача про ненадання витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку землі за 2018-2020 є безпідставним.
Стверджує, що 30.06.2015 рішенням Запорізької міської ради №7 було затверджено нормативну грошову оцінку земель міста Запоріжжя, яку введено в дію з 01.01.2016.
28.11.2018 міською радою прийнято рішення №26 (дала оприлюднення 05.12.2018, попереднє рішення ради №58 від 20.12.2017 – втратило чинність) «Про встановлення розміру орендної плати за землю», яке введено в дію з 01.01.2019. В додатку до вищевказаного рішення міститься чіткий та вичерпний перелік ставок орендної плати, які підлягають застосуванню в межах міста Запоріжжя, із чітким визначенням окремої земельної ділянки (її цільового призначення) із встановленням відсотку нормативної грошової оцінки землі. 
28.11.2018 міською радою прийнято рішення №27  (дата оприлюднення 05.12.2018, із змінами від 19.12.2018 №100, оприлюднене 21.12.2018) «Про встановлення ставок та пільг зі сплати земельного податку», яке введено в дію з 01.01.2019. В додатку 1 до вищевказаного рішення міститься чіткий та вичерпний перелік ставок земельного податку на землі міста Запоріжжя. Тобто, Запорізька міська рада, в межах наділених повноважень, згідно Конституції України, затвердила й встановила податок та збори за користування землями міста Запоріжжя. 
Саме тому, формуючи розрахунок, міська рада встановила та розрахувала відсоток нормативної грошової оцінки та розрахувала у відповідності до вищенаведених рішень і договору оренди землі суму доходу, отриманого від безпідставно набутого майна у вигляді орендної плати за період з 01.11.2018 по 31.07.2021.
Вважає безпідставними доводи відповідача щодо власного розрахунку, в основу якого покладає визначену ним площу земельної ділянки – 0,4268 га. Зазначає, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером 2310100000:06:003:0107 площею 1,5885 га, що розташована по вул. Хортицьке шосе, 30-а, у м. Запоріжжі на сьогодні є сформованою, має кадастровий номер та чіткі межі, а відомості щодо неї внесено до Державного земельного реєстру. Більше того, відповідно до акту, що є додатком до договору оренди землі від 24.11.2010 (зареєстрований 16.12.2010) за №041026102270 про визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 08.11.2010 було встановлено (визначено) межі вищевказаної земельної ділянки - площу 1,5885 га, а не 0,4268 га, як зазначає (бажає) Відповідач. При цьому розрахунок, який надано Відповідачем, взагалі є незаконним та не може братися судом у розумінні ст.ст. 73, 74, 76, 79 ГПК України в якості доказу; даний розрахунок не має жодної юридичного обґрунтування та юридичної сили.
Щодо доводів скарги про суперечливі доводи Позивача щодо дати реєстрації права власності спірної земельної ділянки за Запорізькою міською радою з 16.12.2010, позивач наголошує, що державна реєстрації права власності на земельні ділянки державної чи комунальної власності проводиться з обов`язковим урахуванням пунктів 3 та 4 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності». 
Відповідно до частини 1 статті 29 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон) державна реєстрація права власності на земельну ділянку, набутого та оформлене го в установленому порядку до 1 січня 2013 року, проводиться за умови наявності відповідних відомостей в Державному земельному кадастрі.
В даному випадку земельна ділянка з кадастровим номером 2310100000:06:003:0107 до 01.01.2013 була сформована, їй надано кадастровий номер, визначено чіткі межі, а отже відомості про неї було внесено до Державного земельного кадастру. Тому, державна реєстрація речових прав на земельну ділянку була проведена з урахуванням ч.3 ст.29 Закону. 
          
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.07.2022 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Іванов О.Г. (доповідач), судді –  Чус О.В., Березкіна О.В. 
З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 12.07.2022 здійснено запит матеріалів справи №908/3132/21 із Господарського суду Запорізької області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.
21.07.2022 апелянтом подано клопотання про долучення до матеріалів справи доказів оплати судового збору, до якого додано платіжне доручення №1741 від 15.07.2022 про сплату 16 192,50 грн. судового збору.
27.07.2022 матеріали справи №908/3132/21 надійшли до суду апеляційної інстанції. 
З метою розгляду питання щодо відкриття апеляційного провадження, 28.07.2022 розпорядженням керівника апарату суду відповідно до пункту  2.4.6  Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №908/3132/21, у зв`язку з  відпусткою судді Березкіної О.В.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.07.2022, справу №908/3132/21 передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Орєшкіна Е.В., Чус О.В.
Ухвалою суду від 01.08.2022 визнано поважними підстави пропуску строку на подання апеляційної скарги та відновлено апелянту строк на подання апеляційної скарги; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Вектор-Інвест, ЛТД"  на  рішення  Господарського суду Запорізької області від 21.02.2022 у справі №908/3132/21; судове засідання призначено на 19.09.2022 на 11:00 годину; зупинено дію рішення на час апеляційного розгляду; сторонам встановлений строк для подачі відзиву, заяв, клопотань.
19.09.2022 розпорядженням керівника апарату суду відповідно до пункту  2.4.6  Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №908/3132/21 у зв`язку з усуненням обставин, що зумовили зміну складу суду, виходом з відпустки судді Березкіної О.В. 
Відповідно до  протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 19.09.2022, справу №908/3132/21 передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Березкіна О.В., Чус О.В. та ухвалою суду від 19.09.2022 прийнято до провадження вказаним складом суду. 
У судовому засіданні 19.09.2022 оголошено перерву до 05.10.2022.
У судовому засіданні 05.10.2022 оголошено перерву до 14.11.2022.
13.10.2022 апелянтом подані письмові пояснення, в яких останній наголосив, що позивачем і прокурором не доведений факт користування відповідачем всією площею земельної ділянки, в той час, як відповідач надав до справи рішення позивача щодо надання частини ділянки зовсім іншому суб`єкту господарювання для провадження ним господарської діяльності, без жодного погодження із відповідачем. При цьому, звертає увагу, що ніколи не заперечував факт використання земельної ділянки в розмірі 0,4268 га – під об`єктами нерухомості, власником якої він є. Знов звернув увагу, що розрахунок здійснено на підставі прийнятої нормативної бази, яка не вступила в силу. 
08.11.2022 до суду апеляційної інстанції через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Вектор-Інвест, ЛТД" адвоката Федько Олександри Анатоліївни про її участь у судовому засіданні   в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, яке задоволено ухвалою суду від 10.11.2022. 
В судовому засіданні 14.11.2022 оголошено перерву до 12.12.2022.
30.11.2022 до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання представника Запорізької міської ради Лісняка Є.О.  про його участь у судовому засіданні  в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, яке задоволено ухвалою суду від 12.12.2022. 
В судове засідання 12.12.2022 представник позивача не з`явився, втім, його неявка не впливає на можливість надання оцінки законності та обґрунтованості ухваленого у справі рішення, розгляду апеляційної скарги по суті. 
В судовому засіданні 12.12.2022 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Заслухавши доповідь головуючого судді та пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
          
Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.
16.12.2010 Запорізькою регіональною філією Державного підприємства “Центр Державного земельного кадастру” проведено державну реєстрацію права власності Запорізької міської ради на земельну ділянку площею 1,5885 га, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Хортицьке шосе, 30-а, кадастровий номер 2310100000:06:003:0107.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області Ткаліч В.О. 11.08.2021 на підставі рішення №59822142 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за територіальною громадою міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради зареєстровано право комунальної власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування будівель торгівлі площею 1,5885 га, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Хортицьке шосе, 30-а, кадастровий номер 2310100000:06:003:0107.
Рішенням сорок четвертої сесії п`ятого скликання Запорізької міської ради від 06.10.2010 №104/48 ЗАТ “Вектор-Інвест” (ЄДРПОУ 31122115) було передано на праві оренди строком до 26.04.2016 земельну ділянку з кадастровим номером 2310100000:06:003:0107 площею 1,5885 га розташовану по вул. Хортицьке шосе, 30-а у м. Запоріжжі для розташування торгівельного центру.
На виконання зазначеного рішення між Запорізькою міською радою та ЗАТ “Вектор-Інвест” було укладено договір оренди землі від 24.11.2010 за №041026102270 (зареєстрований 16.12.2010) строком  до 26.04.2016 (п. 8 Договору).
Згідно п. 3 та п. 4 Договору  вказана земельна ділянка передавалася разом із будівлями та забудовами орендаря, інші об`єкти інфраструктури відсутні.
Згідно акту прийому-передачі земельної ділянки за договором оренди землі, 24.11.2010 Запорізька міська рада як Орендодавець передала, а ТОВ “ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД” як Орендар прийняло земельну ділянку з кадастровим номером 2310100000:06:003:0107 загальною площею 1,5885 га.
Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ТОВ “ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД” 06.08.2009 на підставі договору купівлі-продажу серії 2759, укладеного у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Швецової О.С. набуло право власності на торговельний центр, який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Хортицьке шосе, 30-а.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником торговельного центру, який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Хортицьке шосе, 30-а, на теперішній час є ТОВ “ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД” (код ЄДРПОУ 31122115).
Згідно відповіді виконавчого комітету Запорізької міської ради від 23.06.2021 за вих. №08392/03-20/09 договір оренди землі на земельну ділянку з кадастровим номером 2310100000:06:003:0107 станом на 23.06.2021 не укладено. За підприємством                         ТОВ “ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД” значиться договір оренди землі №041026102270 від 16.12.2010 строком дії до 26.04.2016.
Як вбачається з матеріалів справи, вказана земельна ділянка на підставі договору оренди від 24.11.2010 №041026102270, укладеного із Запорізькою міською радою,                     з 2010 року по теперішній час фактично використовується ТОВ “ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД” для розташування торговельного центру за адресою: м. Запоріжжя, вул. Хортицьке шосе, 30-а.
11.06.2021 на сесії Запорізької міської ради було прийнято рішення “Про переважне право орендаря ТОВ “ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД” на укладення договору оренди землі строком на 10 років по Хортицькому шосе, 30-а у м. Запоріжжі для розташування торговельного центру (площа 1,5885 га)”.
У подальшому, на виконання вищезазначеного рішення Запорізької міської ради, укладено договір оренди землі №202106000100084 від 06.08.2021 між ТОВ “ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД” та Запорізькою міською радою для розташування торговельного центру, який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Хортицьке шосе, 30-а.
Таким чином, з 2009 року земельна ділянка з кадастровим номером 2310100000:06:003:0107 перебуває у користуванні ТОВ “ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД”, а саме у зв`язку із розташуванням на вказаній земельній ділянці об`єктів нерухомого майна, що належать на праві приватної власності.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником будівель та споруд за адресою: м. Запоріжжя, вул. Хортицьке шосе, 30-а, на теперішній час є ТОВ “ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД” (код ЄДРПОУ 31122115).
Головне управління ДПС у Запорізькій області листом від 17.08.2021 №50140/6/08-01 повідомило, що ТОВ “ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД” (код ЄДРПОУ 311221153) сплатило орендну-плату у розмірі 1 109 484,65 грн.
Згідно інформації Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 15.07.2021 за вих. № 10-17-0.182-11/37-21 та наданого витягу нормативна грошова оцінка вище зазначеної земельної ділянки складає 45 978 655,95 грн. Коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель становлять: за 2018 рік - 1.0, 2019 рік -1.0, 2020 рік -1.0.
Запорізькою міською радою на підставі вищезазначеної інформації та документів, рішень Запорізької міської ради від 30.06.2015 № 7 “Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя”, від 28.11.2018 № 26 “Про встановлення розміру орендної плати за землю” здійснено розрахунок недоотриманих доходів за фактичне користування ТОВ “ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД” (ЄДРПОУ 31122115) земельною ділянкою площею 15885 кв.м., розташованої за адресою: м.Запоріжжя, вул.Хортицьке шосе, 30-а  без оформлення правовстановлюючого документу, що посвідчує право оренди (користування) за період з 01.11.2018 по 31.07.2021.
Згідно вказаного розрахунку загальний розмір недоотриманих доходів за фактичне       користування  земельною ділянкою без оформлення правовстановлюючого документа, що посвідчує право оренди (користування), зменшених  на  суму  сплаченої  орендної  плати,  за  період  з  01.11.2018  по 31.07.2021, становить 719 666,78 грн., зокрема:
-          за період з 01.11.2018 по 31.12.2018 - 44 979,18 грн.;
-          за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 269 875,03 грн.;
-          за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 (за виключенням березня місяця відповідно до Закону України №540-ІХ від 30.03.2020) - 247 385,44 грн.;
-          за період з 01.01.2021 по 31.07.2021 - 157 427,13 грн.
За твердженням прокурора та позивача ТОВ “ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД”, яке у спірний період користувалося вказаною земельною ділянкою без достатньої правової підстави, відповідно до положень статей 1212-1214 Цивільного кодексу України, повинно відшкодувати Запорізькій міській раді доходи, які одержало у вигляді несплаченої орендної плати, зменшені на суму сплаченої орендної плати за період з 01.11.2018 по 31.07.2021 у розмірі 719 666,78 грн.
Вказані обставини і стали підставою для звернення прокурора в інтересах держави в особі Запорізької міської ради до господарського суду з відповідним позовом. 

В обґрунтування наявності підстав для звернення до суду, порушення та необхідності захисту інтересів держави та органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, прокурор послався на ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 14, ст.ст. 131-1, 140, 142 Конституції України, ст. 23 Закону України “Про прокуратуру”, ст. 53 Господарського процесуального кодексу України, п. 19 ч. 1 ст. 64 Бюджетного кодексу України, ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України, підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, ст.ст. 2, 16, 60 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, та пояснив, що за інформацією, опублікованої на офіційному сайті Запорізької міської ради, податок на майно є одним із основних доходів бюджету міста Запоріжжя. Отже, землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату. ТОВ “ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД” користується земельною ділянкою по вул. Хортицьке шосе, 30-а у місті Запоріжжі площею 1,5885 га без укладення договору оренди землі, у зв`язку з чим значні грошові кошти від сплати орендної плати не отримує бюджет міста. Вказана земельна ділянка відноситься до земель комунальної власності. Запорізька міська рада відповідно до вимог пунктів 3, 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності” та ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України є органом, який від імені територіальної громади здійснює права власника щодо спірної земельної ділянки. Крім того, відповідно до вимог ст. ст. 2, 10 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” Запорізька міська рада є органом, через який територіальною громадою міста Запоріжжя безпосередньо здійснюється місцеве самоврядування. Прокуратурою здійснювалось листування з ЗМР, щодо надання інформації про вжиті заходи щодо стягнення з ТОВ “ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД” недоотриманого доходу за фактичне використання спірної земельної ділянки, у вигляді орендної плати за землю за період з 01.11.2018 по 31.07.2021 у розмірі 719 666,78 грн. Разом з цим, Запорізька міська рада на зазначені листи у відповідях від 23.06.2021 за вих. №08392/03-20/09, від 18.08.2021 за вих. №10683/03-20/09 та від 24.09.2021 за вих. №09781/03-20/10 взагалі не повідомила окружну прокуратуру про вжиті заходи претензійно-позовного характеру щодо стягнення з ТОВ “ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД” недоотриманого доходу за фактичне використання вказаної земельної ділянки у розмірі 719 666,78 грн. 
Вказані обставини свідчать про нездійснення Запорізькою міською радою захисту порушених інтересів держави та територіальної громади міста Запоріжжя, та наявність передбачених ч. 3 ст. 23 Закону України “Про прокуратуру” підстав для їх представництва.
Отже, неповернення Запорізькій міській раді безпідставно збереженої орендної плати за користування вказаною земельною ділянкою порушує інтереси територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради в частині позбавлення можливості ефективного використання права комунальної власності та неотримання місцевим бюджетом відповідного доходу, які можуть бути використані для задоволення її нагальних потреб. 
Дніпровською окружною прокуратурою міста Запоріжжя в порядку ст. 131-1 Конституції України та п. 1 ч. 3, п. 4 ч. 4 ст. 23 Закону України “Про прокуратуру” направлено на адресу Запорізької міської ради лист від 11.06.2021 за вих.№53-1606вих-21 про вирішення прокуратурою питання щодо наявності підстав для вжиття заходів представницького характеру в інтересах держави та доведення до відома Запорізької міської ради вимог ст. 23 Закону України “Про прокуратуру”. 
Крім цього, Дніпровською окружною прокуратурою міста Запоріжжя направлено неодноразово на адресу ЗМР листи про витребування інформації з метою підготовки позову (від 28.07.2021 за вих.№53-2565вих-21, від 02.09.2021 за вих. №53-3352вих-21, від 26.10.2021 за вих. №53-4497вих-21). 
З урахуванням того, що Запорізькою міською радою не здійснювались заходи щодо захисту порушених інтересів держави та територіальної громади міста Запоріжжя протягом червня-жовтня 2021, то прокуратура встановивши порушення інтересів держави щодо недоотриманих доходів з орендної плати за фактичне користування вказаною вище земельною ділянкою та наявність передбачених підстав для її представництва, за два дні до спливу трирічного строку позовної давності щодо подання відповідного позову до суду на підставі ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України “Про прокуратуру”, ст. 53 Господарського процесуального кодексу України звернулась до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що Відповідачем в порушення Земельного кодексу України (ст.ст. 93, 120, 125), Закону України "Про оренду землі" право користування земельною ділянкою площею 1,5885 га з належним йому на праві власності нерухомим майном, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Хортицьке шосе, 30-а, оформлене не було. Відповідач з 27.04.2016 по 05.08.2021 користувався спірною земельною ділянкою без належної правової підстави - чинного укладеного договору оренди земельної ділянки, що призвело до ненадходження до міського бюджету платежів у вигляді орендної плати у повному обсязі.
Під час розрахунку розміру недоотриманої орендної плати позивачем використовувались показники з нормативної грошової оцінки, наведені Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області у листі від 15.07.2021 за вих. № 10-17-0.182-11/37-21 та згідно наданого витягу нормативної грошової оцінки №161/207-21 від 23.03.2021 щодо нормативної грошової оцінки вище зазначеної земельної ділянки, яка складає 45 978 655,95 грн.; коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель становлять: за 2018 рік - 1.0, 2019 рік-1.0, 2020 рік-1.0.
Недоотримана орендна плата в сумі 719 666,78 грн., яку зберіг у себе Відповідач за рахунок Позивача внаслідок користування землею у спірний період без достатньої правової підстави, в добровільному порядку не сплачена Товариством  з обмеженою відповідальністю "Вектор-Інвест, ЛТД" на користь Запорізької міської ради. 

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 269 ГПК України).
Колегія суддів констатує, що рішення господарського суду в частині наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі Запорізької міської ради та дотримання процедури, передбаченої ст.23 Закону України «Про прокуратуру», перед зверненням до суду, не є вимогою апеляційної скарги та предметом апеляційного розгляду, тому суд апеляційної інстанції законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє. 

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з вищенаведеними висновками господарського суду та зазначає наступне.
Предметом позовних вимог прокурором визначено суму безпідставно збережених коштів орендної плати за використання земельної ділянки загальною площею 1,5885 га, яка розташована за адресою: місто Запоріжжя, вул. Хортицьке шосе, 30-а, за відсутності правовстановлюючих документів у спірний період.
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” оренда - це речове право на майно, відповідно до якого орендодавець передає або зобов`язується передати орендарю майно у користування за плату на певний строк.
Зі змісту приписів ст. 1, ч. 2 ст. 9, ч. 2 ст. 759, ч. 3 ст. 760 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 4, ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України випливає, що Цивільним кодексом України встановлені загальні положення про найм (оренду), а особливості регулювання майнових правовідносини, які виникають між суб`єктами господарювання і пов`язані з укладенням, виконанням та припиненням договорів оренди, передбачені Господарським кодексом України. Отже, якщо останній не містить таких особливостей, то застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.
Згідно положень ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 377 Цивільного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти.
Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Таким чином, правовий механізм переходу права на землю, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду. Виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності, користування, у тому числі у формі оренди земельної ділянки.
За змістом ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідачем речові права на вказану земельну ділянку не оформлено та не зареєстровано.

Згідно зі ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
За приписами підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ТОВ “ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД” не є власником або постійним землекористувачем зазначеної земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку (підпункт 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України). При цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача є орендна плата.
Згідно положень ст. 21 Закону України “Про оренду землі” та підпункту 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Відповідно до ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Отже, за змістом чинного законодавства України виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з огляду на приписи ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 377 Цивільного кодексу України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.
До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондиційними, що регулюються главою 83 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. При цьому, під набуттям майна в даних правовідносинах слід розуміти збільшення вартості власного майна набувача; приєднання до нього нових цінностей, внаслідок чого потерпілий несе додаткові витрати або втрачає належне йому майно, тобто збереження майна однією особою відбувається за рахунок іншої.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Разом з цим, обов`язок набувача повернути безпідставно набуте (збережене) майно потерпілому не належить до заходів відповідальності, оскільки боржник при цьому не несе жодних майнових затрат - він зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно утримував (зберігав). Для кондиційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.
З огляду на викладене, фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України.
Таким чином, оскільки з 2009 року земельна ділянка з кадастровим номером 2310100000:06:003:0107 перебуває у користуванні ТОВ “ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД” у зв`язку із розташуванням на вказаній земельній ділянці об`єктів нерухомого майна, що належать йому на праві приватної власності, останнє мало належним чином оформити користування зазначеною земельною ділянкою.
З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком господарського суду, що з моменту  виникнення у ТОВ “ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД” права власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Хортицьке шосе, 30-а, у нього виник й обов`язок укласти договір оренди та зареєструвати на підставі нього право оренди відповідної земельної ділянки.
Однак, як вбачається з наведеного вище, договір оренди від 24.11.2010 за №041026102270 (зареєстрований 16.12.2010) щодо вказаної земельної ділянки площею 15885 кв.м., розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Хортицьке шосе, 30-а,  було укладено з ТОВ “ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД” строком до 26.04.2016 (п. 8 Договору).
Належних та допустимих доказів продовження цього договору після закінчення строку його дії (починаючи з 27.04.2016) сторонами суду не надано.
Лише в подальшому відповідно до рішення сесії Запорізької міської ради  від 11.06.2021 “Про переважне право орендаря ТОВ “ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД” на укладення договору оренди землі строком на 10 років по Хортицькому шосе, 30-а для розташування торговельного центру (площа 1,5885 га)” було укладено договір оренди землі №202106000100084 від 06.08.2021 між ТОВ “ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД” та Запорізькою міською радою для розташування торговельного центру за адресою: м.Запоріжжя, вул.Хортицьке шосе, 30-а.
Отже, з 27.04.2016 по 05.08.2021 ТОВ “ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД” користувалося спірною земельною ділянкою без належної правової підстави - чинного укладеного договору оренди земельної ділянки.
Доказів фактичного її повернення орендодавцю після 26.04.2016 за актом приймання-передачі Відповідачем суду не надано, а тому Відповідач, який продовжував користуватися цією земельною ділянкою без належної правової підстави та не сплачував у повному обсязі орендну плату, отримав  (зберіг) у себе кошти за рахунок власника цієї ділянки, які мав сплатити за користування нею, а тому зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Приймаючи рішення колегія суддів також враховує  і правову позицію Великої Палати Верховного Суду викладену у постанові від 23 травня     2018 року у справі № 629/4628/16-ц, зокрема:
68.     Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
69.     Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
70.     Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (див. висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 2 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15).
71.     У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень глави 83 ЦК України (див. висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 2 жовтня 2013 року у справі № 6-88цс13).
72.     За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних     - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
73.     Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.
76.     За змістом глави 15 ЗК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується через право постійного користування або право оренди.
77.     Частина перша статті 93 ЗК України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт “в” частини першої статті 96 ЗК України).
78.     Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 ЗК України).
79.     За змістом вказаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте, враховуючи приписи частини другої статті 120 ЗК України, не є правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій ці будинок, будівля, споруда розташовані.
81.     До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.
82.     Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки     на підставі частини першої статті 1212 ЦК України (близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі № 922/207/15).
90.     За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних     - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
91.     Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.
92.     Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Проте, враховуючи приписи частини другої статті 120 ЗК України, не є правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій ці будинок, будівля, споруда розташовані.
93.     Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно (частина перша статті 1212 ЦК України).
94.     До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.     Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

Здійснений Запорізькою міською радою розрахунок недоотриманих доходів за фактичне користування ТОВ “ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД” земельною ділянкою площею 15 885 кв.м., розташованої за адресою: м.Запоріжжя, вул.Хортицьке шосе, 30-а  без оформлення правовстановлюючого документу, що посвідчує право оренди (користування) за період з 01.11.2018 по 31.07.2021, у розмірі  719 666,78 грн. є обґрунтованим, таким що відповідає вимогам законодавства та враховує здійснену протягом цього періоду часткову сплату Відповідачем плати за користування частиною цієї земельної ділянки, яка розташовано безпосередньо під торговельним центром за адресою: м.Запоріжжя, вул.Хортицьке шосе, 30-а. Наданий відповідачем контррозрахунок не спростовує доводів Позивача.

Відповідач вважає, що Позивач не заперечував проти користування Відповідачем земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди від 24.11.2010, оскільки заперечень Орендодавець не надсилав, а тому  у період часу з 26.04.2016 по 05.08.2021 діяв договір оренди землі від 24.11.2010, який в силу приписів ч.6 ст.33 Закону України "Про оренду землі" вважається таким, що був поновлений на тих же умовах і на той самий строк.
Проте колегія суддів суд не погоджується з доводами Відповідача в цій частині з підстав викладених Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 23.05.2018 у справі                  № 629/4628/16-ц, а також тому, що у листі виконавчого комітету Запорізької міської ради від 23.06.2021 за вих. №08392/03-20/09 вказано, що договір оренди землі земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:06:003:0107 станом на 23.06.2021 не було укладено. За підприємством ТОВ “ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД” значиться договір оренди землі №041026102270 від 16.12.2010 строком дії до 26.04.2016.
Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ “ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД” направив на адресу Запорізької міської ради лист від 09.03.2016 №19/01 із пропозицією подовження строку дії договору оренди землі №041026102270 від 16.12.2010 без проєкту додаткової угоди, що є істотною умовою при продовженні строку дії договору оренди землі з приписами статті 33 Закону України “Про оренду землі” (в редакції 2016 року), тобто проєкт додаткової угоди орендар обов`язково має долучити до свого листа-повідомлення про поновлення дії договору оренди землі. На вказане звертав увагу і Верховний Суд у своїй постанові від 29.09.2020 по справі №378/596/16-ц: обов`язковою умовою при укладанні договору оренди землі є проєкт додаткової угоди, який долучає орендар, який має переважне право на укладання договору оренди землі, до свого листа-повідомлення який він направляє власнику земельної ділянки (орендодавцю).
Також пунктом 34 Договору від 24.11.2010 встановлено, що фактичне продовження користування майном після закінчення строку дії даного договору оренди землі не є підставою для поновлення договору. 
Лише 11.06.2021 сесією Запорізької міської ради було прийнято рішення “Про переважне право орендаря ТОВ “ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД” на укладення договору оренди землі строком на 10 років по Хортицькому шосе, 30-а для розташування торговельного центру (площа 1,5885 га)”. На виконання вищезазначеного рішення Запорізької міської ради, укладено новий договір оренди землі №202106000100084 від 06.08.2021 між ТОВ “ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД” та Запорізькою міською радою для розташування торговельного центру, який розташований за адресою: м.Запоріжжя, вул.Хортицьке шосе, 30-а.
В будь-якому разі доказів укладення додаткової угоди та продовження (поновлення) строку дії договору оренди землі №041026102270 від 16.12.2010 на тих самих умовах відповідач суду не надав, а тому його доводи в цій частині є безпідставними.

Заявник апеляційної скарги стверджує, що згідно   наявних   у нього   відомостей   з   земельної документації (кадастровий план земельної ділянки кадастровий номер 2310100000:06:003:0107) площа забудови земельної ділянки під будівлею торговельного    центру (літ.А-2) та трансформаторною підстанцією літ.  "Б", що розташовані за адресою: м.Запоріжжя, вул.Хортицьке шосе,  30-а,  складає  0,0070 га і  0,4198га.  Відповідно,  загальна площа земельної ділянки, що використовується Відповідачем безпосередньо під цими об`єктами нерухомості складає 0,4268 га (0,0070+0,4198). Зі сторони Позивача не надано будь-яких актів обстеження земельної ділянки кадастровий номер 2310100000:06:003:0107 із залученням сертифікованих інженерів-землевпорядників, чи із залученням сертифікованих інженерів-геодезистів, якими би встановлювався факт використання саме всієї земельної ділянки площею 15885 кв.м. Відповідачем. Доказів забудови всієї земельної ділянки зі сторони заявника позову не надано. 

Відповідно до частин першої, третьої, четвертої, дев`ятої статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.
Колегія суддів зауважує, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером 2310100000:06:003:0107 площею  1,5885 га, що розташована по вул. Хортицьке шосе, 30-а м. Запоріжжі на сьогодні є сформованою, має кадастровий номер та чіткі межі, а відомості щодо неї внесено до Державного земельного реєстру. 
Більш того, ця земельна ділянка була сформована станом на момент укладання договору оренди землі від 24.11.2010, оскільки у додатку до цього договору - підписаному між Запорізькою міською радою та ЗАТ "Вектор-Інвест" Акті приймання-передачі земельної ділянки зазначено саме такий кадастровий номер (2310100000:06:003:0107).
До того ж, відповідно до акту, що є додатком до договору оренди землі від 24.11.2010 (зареєстрований 16.12.2010) за №041026102270 про визначення меж земельної ділянки в натурі (в місцевості) від 08.11.2010 було встановлено (визначено) межі вищевказаної земельної ділянки площу 1,5885 га, а не 0,4268 га, як зазначає Відповідач. Обов`язковість складання будь-яких актів обстеження цієї земельної ділянки з метою подання позовної заяви відповідачем не обґрунтована та є безпідставною.
Крім цього, оскільки Відповідачу за договором від 24.11.2010 була передана в користування земельна ділянка саме площею 1,5885 га, а не 0,4268 га, яку він у визначений договором строк та спосіб не повернув, порушивши свої обов`язки відповідно до п. 30 Договору, то він і є саме тою особою,  яка продовжувала використання усієї земельної ділянки  площею 1,5885 га. Належних та допустимих доказів того, що протягом спірного періоду вказана земельна ділянка або її частина у встановлений законом спосіб була повернута Орендарем Орендодавцеві Відповідач суду не надав.
Таким чином, судом першої інстанції надана оцінка доводам Відповідача з приводу розміру земельної ділянки, визначено, що вона була сформована і передана відповідачу саме в розмірі 1,5885 га та не повернута останнім після закінчення терміну дії договору оренди, відтак, саме він продовжив її використання без правових підстав; при цьому Відповідачем доказів того, що за спірний період розмір сформованої спірної земельної ділянки зазнав змін, не надано. 

Щодо тверджень заявника апеляційної скарги про невикористання всієї площі земельної ділянки, колегія суддів зазначає, що рішенням Запорізької міської ради від 10.09.2021 №69/116 було надано згоду ТОВ «ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД» на передачу в суборенду ТОВ «АКВАНТІ ПЛЮС» частини земельної ділянки по вул. Хортицьке шосе, 30-а для розташування торгівельного центру.
Згідно пункту 1 рішення ТОВ «ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД» (і.п.н. 31122115) надано згоду на передачу ТОВ «АКВАНТІ ПЛЮС» (і.п.н. 43836862) в суборенду строком до 11.06.2031 частину земельної ділянки площею 0.2000 із площі 1.5885 га (кадастровий номер 2310100000:06:003:0107), яка перебуває в оренді у ТОВ «ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД» на підставі договору оренди землі від 06.08.2021 № 202106000100084 в межах згідно плану, що додається до землевпорядних матеріалів для розташування торгівельного центру. 
Тому, навіть з урахуванням цього рішення, вказане не виправдовує поведінку Відповідача та ніяким чином не спростовує факту використання останнім спірної земельної ділянки без правовстановлюючих документів у період з 01.11.2018 по 31.07.2021, адже, рішення №69/116 було винесено Запорізькою міською радою пізніше, аніж вказаний період, який визначено у розрахунку суми доходу, отриманого від безпідставно набутого майна.

Щодо доводів заявника апеляційної скарги про помилковість та безпідставність висновків господарського суду щодо нібито дати реєстрації права власності спірної земельної ділянки за Запорізькою міською радою з 16.12.2010; невідповідність цих висновків відомостям, які офіційно визначені законодавством, а тому, на думку Відповідача, з цих підстав має бути відмовлено у позові, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 28 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень”, рішення органів державної влади або органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або користування (постійне користування, оренду, користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), сервітут) можуть прийматися за відсутності державної реєстрації права власності держави чи територіальної громади на таку земельну ділянку в Державному реєстрі прав. Державна реєстрація права власності на земельні ділянки державної чи комунальної власності проводиться з обов`язковим урахуванням пунктів 3 та 4 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності".
Відповідно до частини 1 статті 29 Закону державна реєстрація права власності на земельну ділянку, набутого та оформленого в установленому порядку до 1 січня 2013 року, проводиться умови наявності відповідних відомостей в Державному земельному кадастрі.
Отже, на підставі  пунктів 3 та 4 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" з 01.01.2013 (з моменту вступу вказаного закону в силу) відбулося розмежування земель держаної та комунальної форм власності. Земельна ділянка з кадастровим номером 2310100000:06:003:0107 до 01.01.2013 була сформована, їй надано кадастровий номер, визначено чіткі межі, а отже, відомості про неї було внесено до Державного земельного кадастру.
Відповідно до частини 3 статті 29 Закону державна реєстрація речових прав на земельну ділянку, набутих та оформлених в установленому порядку до 1 січня 2013 року, проводиться без подання заявником документа, на підставі якого набуто речове право, за умови наявності інформації про зареєстровану земельну ділянку в Державному земельному кадастрі, у тому числі перенесеної із Державного реєстру земель, документів, що відповідно до законодавства, яке діяло до 1 січня 2013 року, посвідчували право власності або право користування землею (земельними ділянками), а також книг записів (реєстрації) таких документів.

Заявник апеляційної скарги стверджує, що Позивач не довів набрання чинності всіх елементів Нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя, згідно рішення Запорізької міської ради №7 від 30.06.2015, зокрема, неопублікування Технічної документації та Економіко-планувального зонування території міста Запоріжжя, що унеможливлює перевірити, віднесення спірної земельної ділянки до економіко-планувальної зони 223 (та застосування в зв`язку з цим підвищуючого коефіцієнту 2,45), що виключає можливіть використання та будь-яке доказове значення наданої копії витягу  від  23.03.2021  з  технічної документації про  нормативну  грошову  оцінку земельної ділянки з посиланням на ч.5 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування" якою встановлено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію. Також ЗМР не надано витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку землі за 2018-2020.
Колегія суддів не погоджується з такими доводами заявника апеляційної скарги, оскільки формуючи розрахунок заборгованості Запорізька міська рада керувалась рішеннями Запорізької міської ради від 30.06.2015 №7 “Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя”, від 28.11.2018 №26 “Про встановлення розміру орендної плати за землю”, а також Витягом нормативної грошової оцінки №161/207-21 від 23.03.2021 та листом ГУ ДПС у Запорізькій області №50140/6/08-01 від 17.08.2021. 
При цьому, Верховним Судом у пункті 7.30. постанови від 09.11.2021 по справі 905/1680/20 визначено, що при стягненні безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати нарахування мають здійснюватися позивачем не самостійно ..., а виключно на підставі нормативної грошової оцінки земель.  
Згідно інформації ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 15.07.2021 №10-17-0.182-11/37-21 та витягу, нормативна грошова оцінка вищевказаної земельної ділянки становить 45 978 655 грн. 95 коп. Коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки землі становлять: за 2018 рік - 1.0, за 2019 рік - 1.0, за 2020 рік - 1.0. При цьому коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки землі з 2018 по 2020 на спірну земельну ділянку не змінювалися, доказів зворотного Відповідачем не надано. 
Чинне земельне законодавство України, у тому числі стаття 20 Закону України “Про оцінку земель”, не містить обґрунтування обов`язковості надання витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за кожен календарний рік упродовж спірного періоду, а лише зазначає про необхідність фіксування нормативної грошової оцінки окремої земельної ділянки у відповідному витязі (Постанова Великої Палати Верховного суду України від 09.11.2021 по справі №905/1680/20).
Крім цього, відповідно до пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України, сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів. 
Відповідно до п.8.3 ст.8 ПКУ, до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад. 
На підставі ст.10 ПКУ до місцевих податків належить у т.ч. податок на майно.  
Згідно ст. 265 ПКУ, податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, транспортного податку та плати за землю.
Відповідно до положень п.12.5 ст. 12 ПК України, офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань  оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.  
Відповідно до п. 12.3.4 ст. 12 ПК України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Також слід зазначити, що базою оподаткування відповідно до статті 271 ПК є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого розділом XIII ПК.
За змістом пункту 289.1 статті 289 ПК і частини першої статті 13 Закону України “Про оцінку земель” для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності обов`язково проводиться та використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, яка являє собою капіталізований рентний дохід (дохід, який можна отримати із землі як фактора виробництва залежно від якості та місця розташування земельної ділянки), визначений за встановленими і затвердженими нормативами (стаття 1 Закону України “Про оцінку земель”).
Відповідно до положень статті 18 Закону України “Про оцінку земель” нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, незалежно від їх цільового призначення проводиться не рідше ніж один раз на 5-7 років. Технічна "Документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою (частина перша статті 23 цього Закону).
Таким чином, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а виходячи з вимог статті 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землі є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до Закону,
За приписами статті 14.1.147 Податкового кодексу України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

З матеріалів справи вбачається, що Рішенням Запорізької міської ради № 6 від 30.06.2015 (дата оприлюднення 30.06.2015) встановлено податок на майно (в частині плати за землю). В пункті 4 зазначеного рішення вирішено встановити розмір орендної плати за використання земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності (у відсотках від їх нормативної грошової оцінки) (додаток 3). В додатку № 3 цього рішення наведені розміри орендної плати за використання земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності (у відсотках від їх нормативної грошової оцінки). Зокрема, зазначено, що для інших земельних ділянок міста Запоріжжя розмір орендної плати у відсотках від їх нормативної грошової оцінки становить 3.
30.06.2015 рішенням Запорізької міської ради № 7 було затверджено нормативну грошову оцінку земель м. Запоріжжя, яку введено в дію з 01.01.2016. У пункті 3 рішення зазначено, що базова вартість одного квадратного метра земель міста Запоріжжя станом на 01.01.2013 становить 239,50 грн., та з урахуванням коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель за 2014 рік 299,14 грн. У пункті 7 цього рішення зазначено про введення в дію нормативну грошову оцінку земель міста з 01.01.2016. Зазначене рішення було оприлюднене 14.07.2015 року в газеті “Запорізька Січ” (випуск №121 (5847) і набрало чинності з дня його офіційного оприлюднення, та введено в дію з 01.01.2016 і є чинним на дату прийняття цього рішення. 
28.11.2018 Запорізькою міською радою було прийнято рішення №26 від 28.11.2018 (дата оприлюднення 05.12.2018) “Про встановлення розміру орендної плати за землю”, яке введено в дію з 01.01.2019. В додатку до вищевказаного рішення міститься вичерпний перелік ставок орендної плати, які підлягають застосуванню в межах м. Запоріжжя, з чітким визначенням окремої земельної ділянки (її цільового призначення) із встановленням відсотку нормативної грошової оцінки землі.  
28.11.2018 Запорізькою міською радою було прийнято рішення №27 від 28.11.2018 (дата оприлюднення 05.12.2018) (із змінами від 19.12.2018 №100, оприлюднене 21.12.2018) “Про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку”, яке введено в дію з 01.01.2019. В додатку 1 до вищевказаного рішення також міститься вичерпний перелік ставок земельного податку на землі міста Запоріжжя.
Тобто, Запорізька міська рада в межах наданих повноважень та у визначеному законом порядку затвердила та встановила податок та збори за користування землями міста Запоріжжя, а тому доводи заявника апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.
Саме тому міська рада, на підставі інформації ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 15.07.2021 №10-17-0.182-11/37-21 та витягу про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, сформувала розрахунок, встановила та розрахувала відсоток нормативної грошової оцінки землі, та розрахувала у відповідності до  вищевказаних рішень та договору оренди землі суму завданих збитків, які міська рада понесла від безпідставно набутого майна ТОВ «ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД».          
При цьому, не погоджуючись із розрахунком суми безпідставно збережених коштів, апелянт фактично не погоджується лише із розрахунком нормативної грошової оцінки земельної ділянки у розмірі 45 978 655,95 грн., який, як зазначено вище, Позивач самостійно не визначав, використав інформацію ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 15.07.2021 №10-17-0.182-11/37-21.   
В той же час, рішення Запорізької міської ради №7 30.06.2015;  №26 від 28.11.2018; №27 від 28.11.2018, на підставі яких ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області здійснило розрахунок нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки, є чинними та обов`язковими для застосування. При цьому предметом позовних вимог у цій справі є стягнення безпідставно збережених коштів орендної плати за використання земельної ділянки, а не визнання недійсними зазначених вище рішень Запорізької міської ради.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази, проаналізувавши норми чинного законодавства України, господарський суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, належними, допустимими, достовірними, достатніми та правомірно задовольнив їх у повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що  розглядаючи справу, суд першої інстанції дав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, правильно застосував норми процесуального права, що у відповідності до ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін.
Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд, -                                                           

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вектор-Інвест, ЛТД" на рішення Господарського суду Запорізької області від 21.02.2022 у справі №908/3132/21 - залишити без задоволення.
Рішення  Господарського суду Запорізької області від 21.02.2022 у справі №908/3132/21 - залишити без змін.
Судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "Вектор-Інвест, ЛТД" за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови виготовлено та підписано суддями Івановим О.Г. та Березкіною О.В. 16.12.2022., суддею Чус О.В. _______________.

Головуючий суддя                                                                                           О.Г. Іванов

Суддя                                                                                                              О.В. Березкіна

Суддя                                                                                                                         О.В. Чус