Номер провадження: 33/813/532/23
Номер справи місцевого суду: 517/75/23 
Головуючий у першій інстанції Тростенюк В. А. 
Доповідач Воронцова Л. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2023 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Воронцова Л.П.,
за участю секретаря судового засідання Кузьміч Г.Р.,
особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Фрунзівського районного суду Одеської області від 01 березня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ
Оскаржуваною постановою  ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік, стягнуто судовий збір в сумі 536, 80 грн.., за те, що 05 лютого 2023 року біля 17 год. 20 хв. гр. ОСОБА_2 , по вул. Шосейній в смт. Захарівка Роздільнянського району Одеської області, керував автомобілем «ВАЗ-2121», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду та продуття газоаналізатора «Alcotest 6810» у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння правопорушник відмовився під запис на нагрудну камеру поліцейського. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.
Не погоджуючись із вказаною постановою, 10 березня 2023 року ОСОБА_2  подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі за відсутністю подій та складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що:
- викладене у протоколі про адміністративне правопорушення звинувачення є нечітким та суперечить складу правопорушення, визначеного ч.1 ст.130 КУпАП;
- у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено технічних характеристик пристроїв, на які здійснювалась відеофіксація та не зазначено про роз`яснення ОСОБА_2 його процесуальних прав та процедури складання процесуальних документів;
- матеріали справи не містять направлення водія для проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я;
- свідків до огляду працівниками поліції залучено не було;
- після складання протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП його не було відсторонено від керування транспортним засобом.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 вину не визнав, пояснив, що не був п`яний, Драгер не продував, тому що прилад був негігієнічним.
Перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, заслухавши у судовому засіданні пояснення ОСОБА_2 , апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції – залишити без змін, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ч. ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що вона відповідає приписам вищенаведених норм закону, оскільки в ній наведені положення матеріального та процесуального права, якими керувався суддя при її ухваленні, а також мотиви прийнятого рішення і його обґрунтування.
Апеляційний суд не погоджується із доводами апелянта щодо відсутності його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП України, за кваліфікуючими ознаками: відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки вона повністю доведена та підтверджується наступними доказами:
Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що провина  ОСОБА_2  у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП України, за ознаками: відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, доведена та підтверджується наступними доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 067145 від 05 лютого 2023 року, відповідно до якого 05 лютого 2023 року біля 17 год. 20 хв. гр. ОСОБА_2 , по вул. Шосейній в смт. Захарівка Роздільнянського району Одеської області, керував автомобілем «ВАЗ-2121», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду та продуття газоаналізатора «Alcotest 6810» у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння правопорушник відмовився під запис на нагрудну камеру. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України;
- відеозаписом, дослідженим в судовому засіданні, з якого вбачається, що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб «ВАЗ-2121», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , який вийшов із-за керма наведеного автомобіля та на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відповів відмовою;
- направленням водія транспортного засобу на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05.02.2023 року.
Посилання ОСОБА_2 на те, що прокол про адміністративне правопорушення відносно нього було складено за фактом наявності у нього під час керування транспортним засобом ознак алкогольного сп`яніння, що не передбачено чинним законодавством, як окремий склад адміністративного правопорушення, апеляційний суд відхиляє як безпідставні, виходячи з того, що протоколом про адміністративне правопорушення підтверджується керування автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, відмова від проходження медичного огляду та продуття газоаналізатора «Alcotest 6810» у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння правопорушник під запис на нагрудну камеру.
В рішенні у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29. 06. 2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відповідно до п. 2.5 ПДР - водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є самостійним складом адміністративного правопорушення та тягне за собою відповідальність, передбачену, санкцією даної статті.
Зауваження апелянта про незазначення у протоколі факту роз`яснення водію його процесуальних прав, спростовує зміст наведеного вище протоколу відповідно до якого громадянину ОСОБА_2 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.
Викладені у апеляційній скарзі зауваження щодо незалучення до огляду працівниками поліції свідків, апеляційний суд, відхиляє, звертаючи увагу на те, що в даному випадку працівниками полії, на виконання вимог ч.2 ст.266 КУпАП було застосовано технічні засоби відеозапису, залучення ж свідків, відповідно до вимог наведеної статті, відбувається лише в разі неможливості застосування таких технічних засобів.
Так, частиною 2 ст.266 КУпАП визначено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Так, на виконання вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року №1026 (Інструкції №1026), інспекторами поліції велася відеозйомка під час виконання службових обов`язків та складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_3 , яка дозволяє встановити обставини справи, що є основною їх функцією.
Вищенаведений порядок також узгоджується із вимогами, викладеними у Розід Х п.4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853.
Апеляційний суд вважає, що зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. 
Таким чином, оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з обставинами адміністративного правопорушення, що містяться в протоколі.
Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи та має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.
Апеляційний суд знаходить слушними доводи апелянта щодо не зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення моделі та серійного номеру технічного пристрою відеофіксації, однак у даній це справі не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань, що узгоджується із правовим висновком, викладеним у рішенні ЄСПЛ у справі «Сутяжник проти Росії».
Так, у рішенні у справі "Сутяжник проти Росії" від 23.07.2009 (№ 8269/02) ЄСПЛ зробив висновок про те, що не може бути скасоване правильне по суті судове рішення та не може бути відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму, судове рішення може бути скасоване лише з метою виправлення істотної судової помилки.
Тому апеляційний суд вважає, що відеозапис обставин скоєння ОСОБА_2 правопорушення, долучений інспекторами поліції до матеріалі справи, є достатньо інформативним та приймає його як безумовний доказ у справі.
Як безпідставні відхиляє апеляційний суд і посилання ОСОБА_2 на відсутність у матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, з огляду на наявність у матеріалах справи такого направлення (а.с.4), а окрім того зауважує, що сам факт відмови ОСОБА_1 , у порушення вимог п. 2.5 ПДР, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та у закладі охорони здоров`я, зафіксований у протоколі про адміністративне правопорушення та відеозаписі вважається подією адміністративного правопорушення та тягне за собою відповідальність згідно ч.1 ст. 130 КУпАП,
Доводи ж апелянта про те, що від керування транспортним засобом його відсторонено не було апеляційний суд відхиляє як безпідставні та такі, що спростовуються змістом наявного у справі відеозапису та відповідною відміткою у протоколі про адміністративне правопорушення, де зазначено, що автомобіль було передано громадянці ОСОБА_4 (водійське посвідчення НОМЕР_2 ).
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_2 у правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд неодноразово наголошував на тому, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.
Відповідно до ст. 53 Закону України «Про дорожній рух» юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.
Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні, ухваленому 29.06.2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати, постановив, що будь яка особа яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є такими, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Позиція ОСОБА_2 , висловлена в апеляційній скарзі та у судовому засіданні щодо невідповідності оскаржуваної постанови вимогам законності, обґрунтованості, а викладених у ній висновків – матеріалам справи, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та ухилення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд вважає, що підстави для скасування або змінени постанови суду відсутні.
У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Постанову Фрунзівського районного суду Одеської області від 01 березня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                        Л.П. Воронцова