ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року	 	Справа № 380/17210/22 пров. № А/857/18025/22	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Большакової О.О., Мікули О.І.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві та Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 2 грудня 2022 року (суддя Лунь З.І., м.Львів), -
ВСТАНОВИВ :
У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (далі – ГУПФ-1) та Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі – ГУПФ-2) в якому просив:
визнати протиправними та скасувати рішення ГУПФ-2 від 27.04.2022 №262440012475 щодо відмови в призначені пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон №1058-IV) починаючи з моменту звернення, а саме з 25.04.2022 (далі – Рішення);
зобов`язати ГУПФ-1 призначити пенсію за віком позивачу відповідно до статті 26 Закону №1058-IV починаючи з моменту звернення, а саме з 25.04.2022. 
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 2 грудня 2022 року передано адміністративну справу №380/17210/22 до Окружного адміністративного суду м.Києва (місцезнаходження: 01051, м.Київ, вул.Петра Болбочана, 8 корп.1) за територіальною юрисдикцією (підсудністю).
Не погодившись із постановленню ухвалою, її оскаржив позивач, який із покликанням на порушенням норм процесуального права, просить таку скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В апеляційній скарзі вказує, що оскільки Рішення про відмову в призначенні пенсії приймалось ГУПФ-2, то позивач мав право звернутися до суду за місцезнаходження суб`єкта владних повноважень, з приводу оскарження індивідуального акта, що стосується позивача і вплинуло на його права та обов`язки.
Відповідачі відзиву на апеляційну скаргу не подав.
Відповідно до частини другої статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС) апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 6 (передачі справи на розгляд іншого суду) частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Вирішуючи питання про передачу справи №380/17210/22 на розгляд Окружного адміністративного суду м. Києва, суд виходив з того, що вказаний спір належить до розгляду адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання позивача та місцезнаходження відповідача.
Такі висновки суду першої інстанції є помилковими, з таких міркувань.
Згідно з частиною першою статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Положеннями частини першої статті 25 КАС встановлено, що адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Якщо така особа не має місця проживання (перебування) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача.
З аналізу вищенаведеної правової норми вбачається, що для рішень, дій або бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які допущені стосовно конкретної фізичної особи, встановлена альтернативна підсудність - за вибором позивача.
Альтернатива полягає у вільному виборі позивачем суду, до якого він може звернутися: за його місцем реєстрації (проживання) або за місцезнаходженням відповідача.
Відповідно до частини другої статті 26 КАС позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
При цьому місце проживання позивача визначається реєстрацією у встановленому законом порядку.
В оскаржуваній ухвалі, суд зазначив, з довідки про реєстрацію місця проживання особи від 05.02.2022 №78972266, до якої вносяться відомості про місце проживання, видно, що зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є саме місто Київ.
Відповідач, Рішення якого, серед іншого оскаржує позивач, ГУПФ-2 (ЄДРПОУ 13814885), згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Таким чином, передбачена частиною першою статті 25 КАС альтернатива вибору підсудності, в межах спірних правовідносин, полягає у виборі між Окружним адміністративним судом м.Києва та Львівським окружним адміністративним судом.
Водночас, вибір суду, якому саме територіально підсудна справа, є виключним правом позивача, а саме фізичної чи юридичної осіб.
При цьому, в апеляційній скарзі апелянт зазначає, що при виборі суду для звернення з вищевказаним позовом він обрав суд за місцезнаходженням відповідача, який приймав оскаржуване Рішення про відмову у призначенні пенсії.
Пунктом 2 частини першої статті 29 КАС встановлено, що суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Однак, судом першої інстанції помилково не враховано ті обставини, що позивачем самостійно обрано суд, якому саме територіально підсудна справа, а саме Львівський окружний адміністративний суд.
Таким чином, суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що вищевказаний позов не є підсудний Львівському окружному адміністративному суд, як адміністративному суду, та підлягає розгляду за місцем проживання позивача.
Відповідно до статті 320 КАС підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання. Відтак, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до цього ж суду для продовження її розгляду по суті.
Керуючись статтями 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 2 грудня 2022 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до Львівського окружного адміністративного суду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	О. І. Мікула