ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/6458/22                                                              Суддя (судді) першої інстанції: В.В.Гаращенко
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  02 березня 2023 року                                                                                         м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого судді - Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 02 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Уманського міськрайонного суду Черкаської області про визнання дій протиправними, скасування розпорядження та зобов`язання вчинити     певні дії, 

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила:
- визнати незаконним та скасувати розпорядження Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.12.2021 №7;
- визнати протиправними дії Уманського міськрайонного суду Черкаської області щодо видачі розпорядження від 02.12.2021 №7 про передачу цивільної справи №705/4790/21 до Христинівського районного суду Черкаської області неповноважною особою;
- зобов`язати Уманський міськрайонний суд Черкаської області організувати роботу суду для забезпечення передачі справи №705/4890/21 повноважною особою.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 02 січня 2023 року відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі п.1 частини першої статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України.
Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що у цій справі поняття  спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства  щодо заявлених позивачкою вимог слід тлумачити як поняття, що стосується спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а також спорів, які взагалі не підлягають судовому розгляду. А тому вимоги позивачки не можуть бути вирішені в судах жодної юрисдикції. 
Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, а також постановити окрему ухвалу щодо порушення суддею В.В.Гаращенко норм процесуального та матеріального права. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір, а висновки суду першої інстанції суперечать принципу верховенства права та висновкам ЄСПЛ.
Апелянт також стверджує, що суддя першої інстанції умисно перешкоджає    їй у доступі до правосуддя.
Зазначає, що суддя Черкаського окружного адміністративного суду В.В,Гаращенко приймав участь в авторозподілі 11 справ за позовами до Уманського міськрайонного суду Черкаської області, поданих за період з 23.12.2022 по 25.12.2022 та є доказом того, що в Черкаському окружному адміністративному суді має місце втручання в роботу АСДС у справах за участі ОСОБА_1  і свідчить про передачу даної справи незаконному складу суду.
З цих та інших підстав ОСОБА_1 вважає, що ухвала суду першої інстанції прийнята за неповно встановлених обставин справи та з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання щодо юрисдикції цього спору та відкриття провадження у справі.
Від відповідача відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що не перешкоджає розгляду справи за наявними у ній матеріалами.
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У пунктах 1, 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства  України передбачено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.
Згідно п.7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
У частині другій статті 124 Конституції України закріплено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.
З матеріалів справи вбачається, що в.о. голови Уманського міськрайонного суду Черкаської області Людмила Горачківська своїм розпорядженням № 7 від 02.12.2021 направила матеріали судової справи за позовом ОСОБА_1 до Уманського комунального підприємства "Уманьтеплокомуненерго" про захист прав споживачів до Уманського міськрайонного суду Черкаської області. 
Із зазначеним розпорядженням позивачка не погоджується та просить суд визнати  його незаконним та скасувати, оскільки в.о. голови Уманського міськрайонного суду Черкаської області Л.Горачківська відсторонена від здійснення правосуддя згідно рішення ВРП від 24.01.2017 р. №17/0/15-17, а тому вказана обставина свідчить про видачу розпорядження неуповноваженою особою.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що у цій справі ОСОБА_1 позивається до Уманського міськрайонного суду Черкаської області не з приводу оскарження процесуального рішення цього суду, а щодо індивідуального акту, виданого посадовою особою такого суду, стверджуючи про відсутність у неї відповідних повноважень.
Тому відповідні позовні вимоги є публічно-правовими та підлягають розгляду судом адміністративної юрисдикції. 
Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що в цьому випадку були відсутні достатні правові підстави для відмови у відкритті провадження в цій справі. 
Щодо доводів апелянта  про те, що суддя В.В, Гаращенко умисно перешкоджає    їй у доступі до правосуддя, колегія суддів зазначає наступне.
Водночас відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
Доказів, як б підтверджували особисту зацікавленість судді В.В.Гаращенко у результаті вирішення цієї справи апелянтом не надано, а обставини, наведені в апеляційній скарзі, не є об`єктивно обґрунтованими.
Крім того, апелянт просить винести окрему ухвалу щодо порушення суддею Черкаського окружного адміністративного суду В.В.Гаращенко процесуального закону.
Щодо цієї вимоги апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до приписів частини восьмої статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення. Такі самі повноваження має Велика Палата Верховного Суду щодо питань передачі справ на розгляд Великої Палати.
Підставою для винесення окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення. Відтак, окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час судового розгляду встановлено склад правопорушення. Юридична кваліфікація правопорушення судом не здійснюється. Водночас, суд може в окремій ухвалі зазначити, елементи якого складу правопорушення слід перевірити. Якщо суд не встановив такого порушення, підстав для винесення окремої ухвали немає.
При цьому, постановлення такої ухвали є правом, а не обов`язком суду.
Враховуючи вищевикладене, виходячи з обставин справи, суд не вбачає підстав для винесення окремої ухвали.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини справи та порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання щодо відкриття провадження в цій справі. 
Згідно з частиною третьою статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України  у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Відповідно до  статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України  підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Керуючись статтями 312, 320, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 02 січня 2023 року скасувати.
Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.
Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
          Постанова складена в повному обсязі 07 березня 2023 р.

Головуючий                    суддя                                        І.О.Лічевецький

суддя                                        В.П.Мельничук

суддя                                        О.М.Оксененко