ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року	Львів	Справа № 300/2334/22 пров. № А/857/15128/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді                                                  Заверухи О.Б.,
суддів                                                                      Гінди О.М., Ніколіна В.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2022 року у справі  за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення певних дій,-

суддя (судді) в суді першої інстанції – Тимощук О.Л.,
час ухвалення рішення – не зазначено, 
місце ухвалення рішення – м. Івано-Франківськ, 
дата складання повного тексту рішення – не вказано,

В С Т А Н О В И В:

09 червня 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив: визнати протиправними дії щодо зменшення основного розміру його пенсії за вислугу років з 90% до 70% при перерахунку пенсії з 01 квітня 2019 року, на підставі довідки про розмір грошового забезпечення № 9/1/348 від 16 лютого 2021 року, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на 05 березня 2019 року; зобов`язати здійснити з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату його пенсії за вислугу років, виходячи з 90% відповідних сум грошового забезпечення на підставі довідки про розмір грошового забезпечення № 9/1/348 від 16 лютого 2021 року, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на 05 березня 2019 року та здійснити виплату різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром з 01 квітня 2019 року по день проведення перерахунку.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що є пенсіонером органів внутрішніх справ, отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII, пенсію призначено з 1996 року. Вказує, що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року № 300/1141/21 відповідач здійснив перерахунок його пенсії з 01 квітня 2019 року на  підставі довідки № 9/1/348 від 16 лютого 2021 року про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте, під час здійснення перерахунку відповідач протиправно зменшив відсоток грошового забезпечення, що враховується для визначення основного розміру його пенсії з 90% до 70% грошового забезпечення. Вважає, що перерахунок пенсії повинен здійснюватися із застосуванням норми, що визначає основний розмір пенсії у відсотках від грошового забезпечення, яка діяла на момент призначення пенсії. 
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2022 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 90% до 70% при перерахунку пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки № 9/1/348 від 16.02.2021 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , виходячи з 90% відповідних сум грошового забезпечення на підставі довідки № 9/1/348 від 16.02.2021 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням виплачених сум.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що застосування 70-ти відсоткового показника до перерахунку пенсії позивача є протиправним, як тому, що такий відсоток застосовується під час призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених, так і тому, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України. Для перерахунку пенсії позивача відповідно до статті 63 Закону №2262-ХІІ відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому, при перерахунку пенсії, змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість, відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні, відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним. Таким чином, відповідач, при перерахунку пенсії позивача, на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року у справі № 300/1141/21, неправомірно зменшив відсоткове значення розміру пенсії з 90% до 70%.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. 
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що позивачу призначена пенсія за вислугу років в розмірі 90% грошового забезпечення, з урахуванням чинної на момент такого призначення редакції частини 2 статті 13 Закону № 2262-XII, яка передбачала, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 % грошового забезпечення. Вказує, що з 19 квітня 2014 року діє редакція частини 2 статті 13 Закону № 2262-XII, яка визначає граничний розмір пенсії за вислугу років 70% відповідних сум грошового забезпечення. Звертає увагу, що позивачем, всупереч статті 122 КАС України, пропущено шестимісячний строк звернення до суду, що є підставою для залишення позову без розгляду.
Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження) (п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та з 02 жовтня 1996 року отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Згідно з протоколом за пенсійною справою № ХД-15203 (Міноборони) від 01 січня 2017 року (а.с.13), пенсія позивача обраховувалась з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, виходячи з 90% розміру грошового забезпечення при вислузі 49 років.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року у справі № 300/1141/21, яке набрало законної сили, серед іншого, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 довідки №9/1/348 від 16.02.2021 про розмір його грошового забезпечення станом на 05.03.2019, з урахуванням проведених платежів, однією сумою.
На виконання зазначеного рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням грошового забезпечення в загальному розмірі 34491,90 грн, яке складається з: посадового окладу - 6770,00 грн, окладу за військове звання - 1410,00 грн, процентної надбавки за вислугу років 50% - 4090,00 грн, середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці - 22221,90 грн. (а.с.14).
Пенсія позивача розрахована, виходячи 70% розміру грошового забезпечення, в розмірі 24144,33 грн, а загальний розмір пенсії щомісячно становить 19340,00 грн.
22 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою, в якій, серед іншого, просив провести перерахунок та виплату пенсії за вислугу років на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, виданої станом на 05 березня 2019 року, застосувавши розмір пенсії, визначений станом на момент первинного призначення пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат, починаючи з 01 квітня 2019 року (а.с. 10).
Листом від 22 лютого 2022 року за № 0900-0202-8/7633 відповідач повідомив ОСОБА_1 , що станом на 21 лютого 2022 року зміни щодо збільшення відсотків максимального розміру пенсії не вносилися, тому у ГУ ПФУ в Івано-Франківській області немає ні законних підстав, ні відповідних повноважень для проведення перерахунку пенсії (а.с. 11-12).
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість  позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з обгрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року  № 2262-XII (далі – Закон № 2262-ХІІ). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
За приписами частини 4 статті 63 Закону № 2262-XII (в редакції чинній на момент перерахунку пенсії) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», згідно з пунктом 1 якої передбачено перерахувати пенсії, призначених згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року за №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Порядок проведення перерахунку пенсій встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року за № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року за № 393», яка набрала чинності 20 лютого 2008 року.
Пунктами 1, 2 та 3 Порядку №45 (в редакції, чинній на час здійснення перерахунку) визначено, що пенсії, призначені відповідно до Закону № 2262-XII, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (надалі по тексту також – головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (надалі по тексту також – списки), та надсилає відповідну інформацію Міноборони, МВС, Національній поліції, Мін`юсту, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, ДФС, Управлінню державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, Адміністрації Держприкордонслужби, ДСНС (надалі по тексту також – державні органи).
Головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (надалі по тексту також – уповноважені органи) видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.
На підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (надалі по тексту також – довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.
Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.
Отже, відповідно до зазначених норм, підставою для перерахунку раніше призначених пенсій за правилами коментованого Закону в першу чергу є прийняття Кабінетом Міністрів України рішення відповідно до пункту 1 Порядку № 45 та подання органами, передбаченими цим Порядком, відповідних повідомлень до територіальних органів Пенсійного фонду України.
Згідно з пунктом «а» частини 1 статті 12 Закону № 2262-ХІІ (в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії) право на пенсію за вислугу років мають особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом та які мають на день звільнення зі служби вислугу 20 років і більше.
Відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону № 2262-ХІІ (в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та   військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають   вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум   грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти   відповідних   сум   грошового   забезпечення.
Частиною 2 статті 13 Закону № 2262-ХІІ передбачалось, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 85 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби віднесені до категорії 1, - 95 процентів, до категорій 2 і 3, - 90 процентів.
У 2002 році Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» № 51-IV від 04 липня 2002 року у вказану статтю внесено зміни, які набрали чинності з 01 січня 2003 року, згідно з якими загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90% відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.
Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року за № 3668-VI, який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року, внесено зміни до частини 2 статті 13 Закону № 2262-ХІІ, якими цифри «90» замінено цифрами «80» (максимальний розмір пенсії).
У подальшому, Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року за № 1166-VII, який набрав чинності 19 квітня 2014 року, внесено зміни у частину другу статті 13 Закону № 2262-ХІІ, згідно з якими цифрове значення «80» замінено цифрами «70» (максимальний розмір пенсії).
Таким чином, з 19 квітня 2014 року положення частини 2 статті 13 Закону № 2262-ХІІ щодо визначення граничного розміру пенсії за вислугу років 90% відповідних сум грошового забезпечення втратили чинність у зв`язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 1166-VII, замінивши такий граничний розмір на 70%.
Відповідачем здійснювались перерахунки пенсії позивача відповідно до черговості змін, внесених до статті 13 Закону № 2262-ХІІ.
Як встановлено судом першої інстанції, відповідачем, на підставі Постанови № 103, проведено ОСОБА_1 перерахунок пенсії, починаючи з 01 січня 2018 року, застосувавши новий максимальний розмір грошового забезпечення - 70%, який визначений частиною 2 статті 13 Закону №2262-ХІІ, в редакції станом на момент здійснення перерахунку.
Проте, Верховний Суд при розгляді зразкової справи № 240/5401/18 (провадження №Пз/9901/58/18) у постанові від 16 жовтня 2019 року вказав, що призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами їх проведення, внесення зміни до частини 2 статті 13 Закону № 2262-XII щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, отже, при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2019 року  справі № 300/242/19  зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області перерахувати ОСОБА_1 з 01.01.2018 відповідно до Постанови КМУ від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» пенсію за вислугу років у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення та здійснити виплату пенсії із врахуванням раніше виплачених сум.
При розгляді цієї справи слід враховувати правові висновки, сформовані Верховним Судом у рішенні від 17 грудня 2019 року і Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 24 червня 2020 року в зразковій справі № 160/8324/19 (адміністративне провадження № Пз/9901/20/19).
У вказаній зразковій справі суд з 05 березня 2019 року відновив право колишніх військовослужбовців на включення до складу грошового забезпечення, із якого обчислюється пенсія, щомісячні додаткові види грошового забезпечення і премії.
Із матеріалів справи слідує, що ГУ ПФУ в Івано-Франківській області на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року у справі № 300/1141/21 здійснило позивачу з 01 квітня 2019 року перерахунок пенсії за вислугу років на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 № 9/1/348 від 16 лютого 2021 року про розмір його грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року, з урахуванням грошового забезпечення в загальному розмірі 34491,90 грн, яке складається з: посадового окладу - 6770,00 грн, окладу за військове звання - 1410,00 грн, процентної надбавки за вислугу років 50% - 4090,00 грн, середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці - 22221,90 грн. (а.с.14)
При цьому, відповідачем здійснено перерахунок пенсії за вислугу років у розмірі 70% суми грошового забезпечення, внаслідок чого загальний розмір нарахованої пенсії склав 24144,33 грн.
При цьому, пенсія позивача розрахована, виходячи 70% розміру грошового забезпечення, в розмірі 24144,33 грн; загальний розмір пенсії щомісячно становить 19340,00 гривень.
Проте, застосування 70-ти відсоткового показника до перерахунку пенсії позивача є протиправним, оскільки такий відсоток застосовується під час призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених. Крім того, законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України.
Така правова позиція висловлена у рішенні Верховного Суду від 04 лютого 2019 року, ухваленому за результатами розгляду справи № 240/5401/18, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року.
Отже, правильним є висновок суду першої інстанції по те, що для перерахунку пенсії позивача відповідно до статті 63 Закону № 2262-ХІІ відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому, при перерахунку пенсії, змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість, відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні, відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.
Таким чином, відповідач, при перерахунку пенсії позивача, на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року у справі № 300/1141/21, неправомірно зменшив відсоткове значення розміру пенсії з 90% до 70%.
Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).
У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян які під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.
Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.
Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій, такі гарантії не можуть бути звужені шляхом внесення змін до законодавства.
Стосовно доводів скаржника про пропуск позивачем строку звернення до суду, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з частинами 2, 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що шестимісячний строк звернення до суду не підлягає застосуванню до спорів, які виникли через недоплачену суму пенсії. Вищевказане узгоджується із правовою позицією  Верховного Суду, висловленою у постанові від 24 листопада 2020 року у справі № 815/460/18 (провадження № К/9901/57261/18), відповідно до якої, згідно з частиною третьою статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком. Системний аналіз даної статті дає підстави для висновку про те, що строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала у зв`язку з непроведенням перерахунку пенсії з вини відповідного суб`єкта владних повноважень, немає.
Щодо посилань скаржника на постанову Великої Палати Верховного Суду від 24 грудня 2020 року у справі № 510/1286/16-а (провадження №11-345апп19), колегія суддів зазначає, що обставини, викладені в цій постанові, стосуються інших спірних правовідносин.
Враховуючи вищевказане, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що з метою відновлення порушеного права, позивач не обмежений строком вимагати у відповідача здійснення перерахунку та виплати пенсії в належному розмірі з урахуванням проведених платежів.
Крім цього, позивач звернувся до суду в межах шестимісячного строку з моменту отримання відмови відповідача у проведенні перерахунку пенсії, виходячи з 90% відповідних сум грошового забезпечення на підставі довідки з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 90% до 70% при перерахунку пенсії з 01 квітня 2019 року на підставі довідки № 9/1/348 від 16 лютого 2021 року про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року, є протиправними, тому слід зобов`язати ГУ ПФУ в Івано-Франківській області здійснити з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , виходячи з 90% відповідних сум грошового забезпечення на підставі довідки № 9/1/348 від 16 лютого 2021 року про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням виплачених сум.
Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а  рішення  Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2022 року у справі № 300/2334/22 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	О. Б. Заверуха 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	В. В. Ніколін  	
Повне судове рішення складено 02 лютого 2023 року.