ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа №640/11291/20                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Григорович П.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 року                                                                      м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді                                                                      Ключковича В.Ю.,
суддів                                                                                          Беспалова О.О.,
                                                                                                    Грибан І.О.,
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 жовтня 2022 року, прийнятого в спрощеному провадженні, у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЙМФІШ» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, скасування акту перевірки в частині, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЙМФІШ» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просило суд:
визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 03.03.2020 №03432615050103 (форма «В4») завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на загальну суму 506 296 грн;
скасувати акт від 11.02.2020 №85/26-15-05-01-03/40232356 в частині порушення пп. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України - завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на загальну суму 506 296 грн.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.10.2022 адміністративний позов задоволено частково:
визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 03.03.2020р. №03432615050103, складене Головним управлінням ДПС у м. Києві;
в решті позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, Головне управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС подало апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.10.2022 та відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.
По взаєводіносинам з ТОВ «АТБ-маркет», податковий орган вказує, що перевіркою встановлено, що між ТОВ «Таймфіш» (Постачальник) та ТОВ «АТБ-маркет» (Покупець) було укладено однотипні договори поставки, а саме: від 01.01.2017 №76191, від 01.01.2018 №76191, від 01.01.2019 №76191, згідно з якими право власності на товар і ризик випадкової загибелі товару переходить від Постачальника до Покупця в момент передачі товару на рампі складу Покупця і засвідчується видатковою накладною, підписаною уповноваженими представниками сторін. Дата отримання товару Покупцем вказується у видатковій накладній, про що Покупець робить відповідні позначку. Поставка вважається завершеною, з моменту передачі партії товару Покупцеві у власність, що засвідчується видатковою накладною, підписаною уповноваженими представниками сторін і необхідними товаросупровідними документами, передбаченими чинним законодавством України. При ненаданні Постачальником. 
В акті перевірки зазначено, що згідно з умовами договорів від 01.01.2017 №76191, від 01.01.2018 №76191, від 01.01.2019 №76191, укладених між ТОВ «Таймфіш» (Постачальник) та ТОВ «АТБ-маркет» (Покупець), право власності на товар і ризик випадкової загибелі товару переходять від Постачальника до Покупця в момент передачі товару на складі Покупця, а. відповідно, якщо Покупцем прийнято товар та підписано видаткову накладну, то права власності на товар переходять до нього.
По взаємовідносинам з ТОВ «ЛОГІСТІК ЮНІОН» податковий орган вказує, що перевіркою встановлено, що між ТОВ «Таймфіш» (Замовник) та ТОВ «ЛОГІСТІК ЮНІОН» (Виконавець) було укладено договір №ЛЮ-Д від 01.01.2017, №ЛЮ-Д503 від 01.01.2018 про надання логістичних послуг (складська логістика), згідно з яким Виконавець зобов`язується надати комплекс логістичних послуг, пов`язаних із складською обробкою товару Замовника, на умовах вказаного договору.
Також, між ТОВ «Таймфіш» (Замовник) та ТОВ «ЛОГІСТІК ЮНІОН» (Виконавець) було укладено ідентичні договори №ЛЮ-Д -503 від 01.01.2017, №ЛЮ-Д-503 від 01.01.2018, №ЛЮ-Д-503 від 01.01.2019 про надання логістичних послуг (складська логістика), згідно з якими Виконавець зобов`язується надати логістичні послуги, зазначені в пп. 2 даного договору, на умовах договору.
Відповідно до термінів у договорах, укладених ТОВ «Таймфіш» з ТОВ «АТБ-маркет» (від 01.01.2017 №76191, від 01.01.2018 №76191, від 01.01.2019 №76191) та з ТОВ «ЛОГІСТІК ЮНІОН» №ЛЮ-Д-503 від 01.01.2017, №ЛЮ-Д-503 від 01.01.2018, №ЛЮ-Д-503 від 01.01.2019) у всіх них під «РЦ» маються на увазі одній й ті ж розподільчі центри.
Відповідно, згідно з умовами даних договорів, всі послуги (роботи), надані ТОВ «ЛОГІСТІК ЮНІОН» на своїх РЦ (фактично є РЦ ТОВ «АТБ-маркет»), виконувались з товаром, права власності на який належать ТОВ «АТБ-маркет».
Тобто, дані послуги не мали безпосереднього зв`язку з господарською діяльністю ТОВ «Таймфіш» (Замовник), так як на момент виконання умов договорів про надання логістичних послуг (складської логістики) товар належав Покупцеві - ТОВ «АТБ маркет».
Під час проведення перевірки документів (видаткові накладні, акти приймання-передачі, тощо) на передачу товару на рампі складу (РЦ від ТОВ «Таймфіш» до ТОВ «ЛОГІСТІК ЮНІОН») до перевірки не було надано.
В акті перевірки зазначено, шо ТОВ «ЛОГІСТІК ЮНІОН» не отримувало (не приймало) від ТОВ «Таймфіш» товарів для виконання комплексу логістичних послуг, при цьому ТОВ «Таймфіш» не розмішувало в PЦ свої товари, а право власності на товар поставлений ТОВ «АТБ- маркет» перейшло до нього на рампі складу.
Відтак, в акті перевірки зазначено, що ТОВ «Таймфіш» в порушення вимог п. 198.5 ст. 198 Податкового Кодексу України не визначило податкові зобов`язання з ПДВ по операціях з придбання логістичних послуг, зв`язок яких з господарською діяльністю товариства не встановлено, на загальну суму 808 863 грн.
В порушення п. 201.1 п. 201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України ТОВ «Таймфіш» не складено та не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних зведену податкову накладну за послугами (роботами), придбаними з ПДВ, які використані в операціях, що не пов`язані з господарською діяльністю, на загальну суму 808 863 грн.
Також, відповідач просить здійснювати розгляд даної апеляційної скарги за його участі та замінити сторону відповідача по даній справі з Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (код за ЄДРПОУ 43131267) на належного Головне управління Державної податкової служби у м. Києві (код за ЄДРПОУ 44116011; відокремлений підрозділ ДПС України).
12.01.2023 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить таку залишити без задоволення, а спірне рішення суду першої інстанції залишити без змін в частині задоволених позовних вимог.
Позивач звертає увагу, що відповідач в розділі II апеляційної скарги «Нормативне обґрунтування позиції ГУ ДПС у м. Києві» посилається на порушення позивачем вимог п. 198.5 ст. 198 Податкового Кодексу України де ТОВ «ТАЙМФІШ» не визначило податкові зобов`язання з ПДВ по операціях з придбання логістичних послуг, зв`язок яких з господарською діяльністю товариства не встановлений, на загальну суму 808 863 грн. втім, даний спір був розглянутий по справі №640/11295/20 де суд зазначив:
«…У свою чергу питання реальності вказаних господарських операцій між ТОВ «Таймфіш» та ТОВ «Логістік Юніон» досліджувалось в межах адміністративної справи №640/11294/20…». Так, Шостий апеляційний адміністративний суд у постанові від 22.06.2021 в адміністративній справі №640/11294/20 дійшов висновку про те, що господарські операції між позивачем, ТОВ «ЛОГІСТІК ЮНІОН» та ТОВ «АТБ- МАРКЕТ» є реальними, надані документи складені з дотриманням законодавчих вимог, підтверджують факт передачі від постачальника до виконавця логістичних послуг та покупця товару, а висновки податкового органу викладених у акті перевірки №85/26-15-05-01-03/40232356 від 11.02.2020 року є необґрунтованими...».
Щодо факту надання логістичних послуг надані ТОВ «ЛОГІСТИК ЮНІОН» та ТОВ «ТАЙМФІШ» також наявне судове рішення на користь позивача у справі №826/6367/18 (набрало законної сили). В 2018 році ТОВ «ТАЙМФІШ» перевірялась Головним управлінням ДФС України у м. Києві та за результатами перевірки складено Акт від 25.01.2018 №23/26-15-14-01-03/40232356, який в подальшому даний оскаржувався в Окружному адміністративному суді міста Києва (дані судові рішення надавалися перевіряючим та зафіксовані сторінці 2 оскаржуваного Акту). Податкове рішення, щодо ТОВ «ЛОГІСТІК ЮНІОН» було скасовано.
ТОВ «ТАЙМФІШ» звертає увагу, що питання щодо підтвердження логістичних послуг по договору з ТОВ «ЛОГІСТИК ЮНІОН» №ЛЮ-Д від 01.01.2017, №ЛЮ-Д503 від 01.01.2018 вже розглядався в по справі №826/6367/18. Так визначені порушення в акті за 2020 рік є ідентичними з порушеннями в акті за 2018 рік.
Зокрема, суди всіх інстанцій при дослідження документів зазначили:
«…Суд критично ставиться до вказаних посилань, що операції зі здійснення логістичних послуг здійснювались ТОВ «ЛОГІСТІК ЮНІОН» у відношенні товару, право власності на яких перейшло до ТОВ «АТБ-Маркет», оскільки вказане не спростовує їх економічну цінність саме для позивача та не спростовує право позивача на включення вказаних витрат на придбання послуг до витрат господарської діяльності, оскільки спірні господарські операції здійсненні на виконання та в межах умов договорів поставки товарів та фактично спрямовувались на забезпечення ефективного збуту товарів позивача (постачальника) що реалізувались у покупця (ТОВ «АТБ-Маркет»), а економічний інтерес у зростанні торгового обороту та просування товару має переважне економічне значення саме для його постачальника, в даному випадку позивача…
…Таким чином, витрати на оплату таких послуг відповідають цілям господарської діяльності позивача…
…Слід також зазначити, що податкове законодавство України не пов`язує можливість обліку витрат з наявністю або відсутністю права власності на товари, щодо яких здійснюються відповідні дії, що тягнуть такі витрати…
…При цьому, розглянувши й дослідивши зазначені вище договори, які були укладені між позивачем та ТОВ «ЛОГІСТІК ЮНІОН» та ТОВ «АТБ- Маркет», суд дійшов висновку, що такі правочини є належним доказом досягнення їх учасниками домовленостей щодо здійснення, у відповідності до погоджених умов, певних господарських операцій, спрямованих на задоволення їх інтересів та на реалізацію господарської компетенції таких юридичних осіб…
…Первинні документи, а також товарно-транспортні документи, відповідають домовленостям сторін (зафіксованим у договорах) і за своїм змістом засвідчують факти передачі від постачальника до виконавця логістичних послуг та покупця товару. Такі докази свідчать про здійснення конкретних господарських операцій між позивачем та ТОВ «ЛОГІСТІК ЮНІОН» та ТОВ «АТБ-Маркет»…
…Тобто податковий орган нехтуючи рішення судів, які зазначені в акті на сторінці 2 та наданими первинними документи ТОВ «ТАЙМФІШ» при перевірні, які підтверджують дійсність операцій та реєстрації податкових накладних ТОВ «ЛОГІСТІК ЮНЮН» знову сформулювало порушення в акті за 2020 рік, які були скасовані судами двох інстанцій…».
Крім того у постанові по справі №640/11294/20 Шостий апеляційний адміністративний суд зазначив:
«…Крім цього, з акту перевірки №85/26-15-05-01-03/40232356 від 11.02.2020 вбачається, що позивачем на запит податкового органу надано первинні документи по взаємовідносинам з його контрагентом ТОВ «Логістік Юніон», а саме: договори з додатками, видаткові накладні, податкові накладні, акти виконаних робіт, товарно-транспортні накладні, звіти, акти приймання передачі, тощо…
…Також, позивачем на підтвердження того, що господарські операції за вказаними договорами дійсно мали місце надано суду: договори №ЛЮ-Д -503 від 01 січня 2017 р., №ЛЮ-Д-503 від 01.01.2018 р., №ЛЮ-Д-503 від 01.01.2019 р., акти виконаних робіт до них (перелік наведено в акті перевірки стор. 19 та не оспорюється сторонами у справі), виписку про рух коштів на рахунку позивача - підтвердження здійснення оплати за вказаними договорами…
...Додатково позивачем до матеріалів справи надано копії товарно - транспортних накладних складених між ТОВ «Таймфіш» та ТОВ «Логістік Юніон», які підтверджують надання логістичних послуг та поставки товару , ТОВ «АТБ- маркет». Також, відповідач не заперечує, що вказані документи надавалися для перевірки працівникам контролюючого органу…
…Вказані докази свідчать про здійснення конкретних господарських операцій між позивачем та ТОВ «Логістік Юніон», ТОВ «АТБ-маркет»…
…Таким чином, відповідачем не доведено правомірності прийняття ним оскаржуваного податкового повідомлення рішення від 03.03.2020 №03422615050103…
…Враховуючи вищевказане, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві…».
Щодо взаємовідносин з контрагентом ТОВ «ЛОГІСТІК ЮНІОН» та  ТОВ «ТАЙМФІШ» позивач зазначає, що на сторінках 17-20 акту наданий аналіз первинним документам, які надавались, перевіряючим згідно запиту № 1. Натомість, інспектори не вірно відобразили в висновках факт, щодо, не реєстрації податкових накладних з підприємством ТОВ «ЛОГІСТІК ЮНІОН» та не одержання логістичних послуг від даного контрагента та не визначення податкового зобов`язання з податку на додану вартість, що свою чергу призвело заниження податку на додану вартість на загальну суму 302 567 грн., в т.ч. за листопад 2017 року в сумі 16 826 грн., за грудень 2017 року в сумі 47 903 грн., за січень 2018 року в сумі 105 372 грн., за квітень 2018 року в сумі 66 731 грн., за червень 2018 року в сумі 39 714 грн, за липень 2018 року в сумі 26 021 грн.
На переконання позивача, ТОВ «ТАЙМФІШ» надало всі первині документи які підтверджують придбання логістичних послуг у ТОВ «ЛОГІСТІК ЮНІОН», а право власності на товар перейшло до ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» тільки після комплексу логістичних послуг виконаним ТОВ «ЛОГІСТІК ЮНІОН», а тому твердження про те, що ТОВ «ТАЙМФІШ» не одержувало від контрагента ТОВ «ЛОГІСТІК ЮНІОН» логістичних послуг є безпідставними та помилковими.
Щодо висновку про відсутність реєстрації податкових накладних на загальну суму 8 080 863 грн. ТОВ «ТАЙМФІШ» зазначає, що ТОВ «ЛОГІСТІК ЮНІОН» було виписано та зареєстровано в ЄРПН відповідні податкові накладні, які зазначені в акті на сторінці 19-20, натомість інспектори не вірно відобразили в висновках факт, щодо не реєстрації податкових накладних з підприємством ТОВ «ЛОГІСТІК ЮНІОН», оскільки на підтвердження логістичних послуг виписувались та реєструвались в ЄРПН відповідні податкові накладні, які перелічені в самому акту перевірки як такі, що зареєстровані.
Позивач звертає увагу, що ТОВ «ЛОГІСТИК ЮНІОН» перевірявся податковою службою України, співробітниками Дніпровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби плановою виїзною перевіркою за період з 01.01.2015 року по 30.06.2018, що підтверджується судовою справою №160/3026/19, рішення, в якій набрало законної силу. Також відповідно до акту від 07.12.2018 №97/28- 10-46-17/37090215 (про результати документальної перевірки ТОВ «ЛОГІСТИК ЮНІОН» (код ЄДРПОУ 37090215) порушень між ТОВ «ЛОГІСТИК ЮНІОН» та ТОВ «ТАЙМФІШ» не виявлено.
Керуючись частинами 1 та 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Таймфіш» та ТОВ «Логістік Юніон» укладено договори №ЛЮ-Д від 01.2017, №ЛЮ-Д503 від 01.01.2018, №ЛЮ-Д-503 від 01.01.2019, за умовами яких ТОВ «Логістік Юніон» надає логістичні послуги ТОВ «Таймфіш», а саме: надання палет, вивантаження палет, комплексних логістичних послуг відповідно до тарифу згідно додатку до договору. Комплекс логістичних послуг включає в себе вхідний контроль за ваго-габаритними характеристиками, переміщення в зону комплектації замовлень, комплектацію замовлень, ваговий контроль зібраних замовлень, поклейка вантажного ярлика, розміщення товару на палеті, пакетування зібраних замовлень, переміщення в зону зібраних замовлень.
Згідно актів виконаних робіт, ТОВ «Логістік Юніон» виконано комплекс логістичних послуг (переміщення до зони зібраних заказів, відвантаження продукції постачальника на рампу, вхідний контроль по ваго габаритним характеристикам, приймання продукції по кількості, ваговий контроль зібраних зразків).
В бухгалтерському обліку витрати по придбанню позивачем логістичних послуг було віднесено до витрат на збут на підставі актів виконаних робіт, перелік актів наведено на сторінці 19 акту перевірки.
У зв`язку із чим, ТОВ «Логістік Юніон» виписало позивачу та зареєструвало в ЄРПН податкові накладні на виконання вказаних договорів (стор. 19-20 акту).
ГУ ДПС у м. Києві проведено планову виїзну документальну перевірку ТОВ «ТАЙМФІШ» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2017 по 30.09.2019, валютного - за період з 01.10.2017 по 30.09.2019, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.10.2017 по 30.09.2019 та іншого законодавства за відповідний період, за результатами якої складено акт від 11.02.2020 №85/26-15-05-01-03/40232356.
Відповідач дійшов висновку про те, що ТОВ «Таймфіш» не отримувало логістичних послуг від ТОВ «Логістік Юніон», тому позивачу було знято від`ємне значення ПДВ на загальну суму 506 296,00 грн.
На підставі вказаного акта та виявлених порушень ГУ ДПС у м. Києві прийняло податкове повідомлення-рішення від 03.03.2020 №03432615050103, яким зменшило розмір від`ємного значення з ПДВ на суму 506 296 грн.
Реалізуючи своє право на адміністративне оскарження та не погоджуючись з прийнятими податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до Державної податкової служби України 16.03.2020 зі скаргою.
Державна податкова служба України розглянула таку та прийняла рішення про результати розгляду скарги від 23.04.2020 №13898/6/99-00-08-05-01-06, яким податкове повідомлення-рішення від 03.03.2020 №03432615050103 залишило без змін, а скаргу без задоволення.
Вважаючи помилковими висновки акту перевірки від 11.02.2020 №85/26-15-05-01-03/40232356 в частині порушення пп. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України та податкове повідомлення-рішення від 03.03.2020 №03432615050103, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції, проаналізувавши наявні у матеріалах справи первинні документи, дійшов висновку, що вони вiдповiдають домовленостям сторiн (зафiксованим у договорах) i за cвоїм змiстом засвiдчують факт передачi вiд постачальника до виконавця логiстичних послуг та покупця товару, документи складено з дотриманням законодавчих вимог, та відповідають визначенню «первинні документи», наведеному у Законі України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». А обґрунтування прийняття спірного податкового повідомлення-рішення відповідачем не наведено, та до матеріалів справи не додано доказів, які б безумовно свідчили про фіктивність укладених між ТОВ «Таймфіш» та ТОВ «Логістік Юніон», договорів.
Відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог, суд першої інстанції, виходив з того, що акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України, а тому правильним способом захисту порушених прав позивача є саме скасування податкового повідомлення рішення прийнятого контролюючим органом за наслідками такої перевірки.
Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.
Розглянувши клопотання апелянта про заміну відповідача правонаступником, колегія суддів приходить до висновку про його обґрунтованість, а отже необхідність задоволення такого клопотання з огляду на таке.
Відповідно до Переліку територіальних органів Державної податкової служби, що утворюються, утворено Головне управління ДПС у м. Києві, а відповідно до Переліку територіальних органів Державної фіскальної служби, що реорганізуються, до Головного управління ДПС у м. Києві приєднано Головне управління ДФС у м. Києві.
До Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис №1 074 102 0000 086626 від 30.07.2019 про державну реєстрацію Головного управління ДПС у м. Києві.
Згідно із розпорядженням Кабінету Міністрів України №682-р від 21.08.2019 функції і повноваження Державної фіскальної служби з реалізації державної податкової політики, державної політики із адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної політики у сфері боротьби із правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та законодавства з інших питань припинено, а контроль за дотриманням таких функцій та повноважень покладено на Державну податкову службу згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 №227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» (Офіційний вісник України, 2019 р., №26, ст. 900).
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 №893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» (далі - Постанова №893) Кабінет Міністрів України постановив ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком, у тому числі Головне управління ДПС у м. Києві.
Згідно абз. 3 п. 2 Постанови №893 територіальні органи Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною податковою службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються.
Права та обов`язки територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідуються, переходять Державній податковій службі та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи (п. 3 Постанови №893).
Наказом Державної податкової служби України від 30.09.2020 №529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» (далі - Наказ №529) утворено як відокремлені підрозділи Державної податкової служби територіальні органи за переліком згідно з додатком, у тому числі Головне управління ДПС у м. Києві.
Згідно наказу Державної податкової служби України від 24.12.2020 №755 «Про початок забезпечення здійснення територіальними органами ДПС повноважень та функцій» здійснення територіальними органами ДПС, утвореними як її відокремлені підрозділи згідно з наказом ДПС від 30.09.2020 №529, повноважень та функцій територіальних органів ДПС, що ліквідуються відповідно до п. 1 постанови №893, розпочато з 01.01.2021.
Крім того, з метою реалізації Постанови №893 та враховуючи наказ Державної податкової служби України від 30.09.2020 №529, Державною податковою службою України видано наказ від 12.11.2020 №643 «Про затвердження положень про територіальні органи ДПС» та регламентовано, що кожен територіальний орган ДПС, утворений як її відокремлений підрозділ, є правонаступником майна, прав та обов`язків відповідного територіального органу ДПС, що ліквідується.
У частині самопредставництва визначено, що територіальний орган ДПС з метою організації своєї діяльності забезпечує самопредставництво ДПС та ГУ ДПС у судах через начальника ГУ ДПС, а також без окремого доручення Голови ДПС та начальника ГУ ДПС через їхніх заступників, державних службовців підрозділів до функціональних повноважень яких належить представництво в судах інтересів ГУ ДПС відповідно до положень про такі підрозділи, які забезпечують самопредставництво інтересів ДПС та ГУ ДПС в судах без окремого доручення Голови ДПС та начальника ГУ ДПС.
Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 22.10.2020 внесено рішення №1000741100011086626 засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її ліквідації.
Таким чином, з 22.10.2020 Головне управління ДПС у м. Києві перебуває у стані припинення, а повноваження та функції даного органу передано до Державної податкової служби України.
Водночас, 30.09.2020 внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за №1000741030008085321 про створення Головного управління ДПС у м. Києві в якості філії (іншого відокремленого підрозділу) у складі Державної податкової служби України.
Враховуючи викладене, оскільки повноваження та функції Головного управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ 43141267) нормативним актом передані Державній податковій службі України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для заміни як сторони у справі територіального органу ДПС як юридичної особи публічного права, а саме Головне управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ 43141267), на територіальний орган ДПС, утворений як її відокремлений підрозділ, Головне управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ 44116011), а відтак клопотання представника відповідача про заміну відповідача його правонаступником підлягає задоволенню.
Щодо клопотання відповідача про розгляд його апеляційної скарги в судовому засіданні, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною 2 та 3 ст. 12 КАС України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
У той же час, згідно частин 1-3 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує:
1) значення справи для сторін;
2) обраний позивачем спосіб захисту;
3) категорію та складність справи;
4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо;
5) кількість сторін та інших учасників справи;
6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес;
7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до ч. 4 ст. 12, ч. 4 ст. 257 КАС України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах:
1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;
2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;
4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років";
6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.
У той же час, спірні правовідносини не відносяться до категорії справ, передбачених ч. 4 ст. 12 КАС України.
Як вбачається з поданого клопотання відповідача, в такому не наведено доводів, які б свідчили про те, що характер спірних правовідносин та предмет доказування вимагають проведення судового засідання або посилань на обставини, які можливо встановити лише у такий спосіб.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до частин 1-3 ст. 44 КАС України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.
Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Учасники справи мають право: ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти; оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.
За приписами частин 5 та 7 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.
Стаття 261 КАС України встановлює наступні особливості подання заяв по суті справи у спрощеному позовному провадженні.
Відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі;
Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Треті особи мають право подати пояснення щодо позову у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, а щодо відзиву - протягом десяти днів з дня його отримання.
Колегія суддів зазначає, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін ніяким чином не обмежує процесуальні права учасників справи, а свої пояснення та докази у справі учасники справи мають можливість надати до суду за правилами, встановленими КАС України.
Згідно п. 10 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
Дослідивши клопотання відповідача, матеріали справи, предмет та підстави позову, склад учасників справи, тощо, беручи до уваги п. 20 ч. 1 ст. 4 та ч. 6 ст. 12 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що дана справа є справою незначної складності, а характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають її розгляду в порядку загального позовного провадження, а тому у задоволенні зазначеного клопотання необхідно відмовити.
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги по суті справи, колегія суддів приходить до наступного.
Керуючись ч. 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За визначенням, що міститься у п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) господарською діяльністю є діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами;
доходами є загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами;
постачанням товарів є будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду;
розумною економічною причиною (ділова мета) є причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.
Абзац 1 п. 138.2 ст. 138 ПК України встановлює, що витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
За приписами п. 185.1 ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку є:
а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;
б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;
в) ввезення товарів на митну територію України;
г) вивезення товарів за межі митної території України;
е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
З метою оподаткування цим податком до операцій із ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.
Відповідно до п. 186.1 ст. 186 ПК України місцем постачання товарів є:
а) фактичне місцезнаходження товарів на момент їх постачання (крім випадків, передбачених у підпунктах «б» і «в» цього пункту);
б) місце, де товари перебувають на час початку їх перевезення або пересилання, у разі якщо товари перевозяться або пересилаються продавцем, покупцем чи третьою особою;
в) місце, де провадиться складання, монтаж чи встановлення, у разі якщо товари складаються, монтуються або встановлюються (з випробуванням чи без нього) продавцем або від його імені.
Підпункт 186.2.1 п. 186.2. ст. 186 ПК України, встановлює, що місце фактичного постачання послуг, пов`язаних з рухомим майном є:
а) послуг, що є допоміжними у транспортній діяльності: навантаження, розвантаження, перевантаження, складська обробка товарів та інші аналогічні види послуг;
б) послуг із проведення експертизи та оцінки рухомого майна;
в) послуг, пов`язаних із перевезенням пасажирів та вантажів, у тому числі з постачанням продовольчих продуктів і напоїв, призначених для споживання;
г) послуг із виконання ремонтних робіт і послуг із переробки сировини, а також інших робіт і послуг, що пов`язані з рухомим майном.
За приписами п. 188.1 ст. 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.
До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.
До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.
У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.
Відповідно до підпунктів 198.1., 198.5., 198.6. ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:
а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;
б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);
в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;
г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.
З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах:
придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання;
придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
За визначенням, що міститься у ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (далі - Закон №996-XIV) господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
За приписами ст. 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції: посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Проаналізувавши вказані норми, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що обов`язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у платника податків первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій, а також зв`язку між фактом придбання товару (робіт/послуги), та подальшою господарською діяльністю.
Як було вказано вище, між ТОВ «Таймфіш» та ТОВ «Логістік Юніон» укладено договори №ЛЮ-Д від 01.01.2017, №ЛЮ-Д503 від 01.01.2018, №ЛЮ-Д-503 від 01.01.2019, за умовами яких ТОВ «Логістік Юніон» надає логістичні послуги ТОВ «Таймфіш», а саме: надання палет, вивантаження палет, комплексних логістичних послуг відповідно до тарифу згідно додатку до договору. Комплекс логістичних послуг включає в себе вхідний контроль за ваго-габаритними характеристиками, переміщення в зону комплектації замовлень, комплектацію замовлень, ваговий контроль зібраних замовлень, поклейка вантажного ярлика, розміщення товару на палеті, пакетування зібраних замовлень, переміщення в зону зібраних замовлень.
Згідно актів виконаних робіт, копії яких долучено позивачем до матеріалів справи, ТОВ «Логістік Юніон» виконано комплекс логістичних послуг (переміщення до зони зібраних заказів, відвантаження продукції постачальника на рампу, вхідний контроль по ваго габаритним характеристикам, приймання продукції по кількості, ваговий контроль зібраних зразків).
В бухгалтерському обліку витрати по придбанню позивачем логістичних послуг було віднесено до витрат на збут на підставі актів виконаних робіт, перелік актів наведено на сторінці 19 акту перевірки.
У зв`язку із чим, ТОВ «Логістік Юніон» виписало позивачу та зареєструвало в ЄРПН податкові накладні на виконання вказаних договорів (стор. 19-20 акту).
Втім, відповідач під час перевірки дійшов висновку про те, що ТОВ «Таймфіш» не отримувало логістичних послуг від ТОВ «Логістік Юніон», тому позивачу було знято від`ємне значення ПДВ на загальну суму 506 296 грн.
Відповідач також зазначав, що перевірки не надано документів на передачу товару на рампі складу від позивача до ТОВ «Логістік Юніон», відтак було зроблено висновок про те, що позивачем не було передано ТОВ «Логістік Юніон» товарів для виконання комплексу логістичних послуг, отже, позивачем не розміщено в розподільчих центрах свої товари, а право власності на товар, поставлений ТОВ «АТБ-маркет», перейшло до останнього на рампі складу.
Відповідач також вказав, що у договорах, укладених позивачем з ТОВ «АТБ-маркет» №76191 від 01.01.2017, №76191 від 01.01.2018, №76191 від 01.01.2019 та з ТОВ «Логістік Юніон» №ЛЮ-Д-503 від 01.01.2017, №ЛЮ-Д-503 від 01.01.2018, №ЛЮ-Д-503 від 01.01.2019, під «РЦ» маються на увазі одні й ті ж розподільчі центри (РЦ). Відповідно до вказаних договорів всі послуги (роботи) надані ТОВ «Логістік Юніон» на своїх РЦ (фактично є РЦ ТОВ «АТБ-маркет») виконувались з товаром, право власності на який належить ТОВ «АТБ-маркет».
Також, відповідач послався на те, що позивачем не надано первинних документів в повному обсязі визначеному договорами, зокрема, додатки до договорів, які підтверджують отримання логістичних послуг у ТОВ «Логістік Юніон» згідно договорів №ЛЮ-Д -503 від 01.01.2017, №ЛЮ-Д-503 від 01.01.2018, №ЛЮ-Д-503 від 01.01.2019 та заявки, товарно-транспортні накладні, акти приймання передачі товарів від позивача до ТОВ «Логістік Юніон».
Втім, як вірно встановив суд першої інстанції, такі заявки про надання послуг сторонами договорів та акти приймання передачі складались. Крім цього, з акту перевiрки №85/26-15-05-01-03/40232356 вiд 11.02.2020 вбачається, що позивачем на запит податкового органу надано первинні документи по взаємовідносинам з його контрагентом ТОВ «Логістік Юніон», а саме: договори з додатками, видатковi накладнi, податковi накладнi, акти виконаних робiт, товарно-транспортнi накладні, звiти, акти приймання передачі, договори №ЛЮ-Д -503 від 01.01.2017, №ЛЮ-Д-503 від 01.01.2018, №ЛЮ-Д-503 від 01.01.2019, акти виконаних робіт до них (перелік наведено в акті перевірки стор. 19), виписку про рух коштів на рахунку позивача - підтвердження здійснення оплати за вказаними договорами.
Дослідивши дані первинні документи, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що такі вiдповiдають домовленостям сторiн, зафiксованим у договорах, i за cвоїм змiстом засвiдчують факт передачi вiд постачальника до виконавця логiстичних послуг та покупця товару, документи складено з дотриманням законодавчих вимог, та такі відповідають визначенню «первинні документи», наведеному у Законі України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Отже, теза відповідача про те, що ТОВ «Таймфіш» не отримувало логістичних послуг від ТОВ «Логістік Юніон» спростована матеріалами справи. Відтак, відповідачем не доведено правомірності прийняття ним оскаржуваного податкового повідомлення рішення від 03.03.2020 №03432615050103.
Колегія суддів також дослідила рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.11.2021 у справі №640/11295/20 за позовом ТОВ «ТАЙМФІШ» до ГУ ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача від 03.03.2020 №03412615050103 та скасування акта від 11.02.2020 №85/26-15-05-01-03/40232356 в частині порушення пп. 201.1 п. 201.10 ст. 201 ПК України, яким адміністративний позов ТОВ «ТАЙМФІШ» задоволено частково: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від від 03.03.2020 №03412615050103; в іншій частині адміністративного позову відмовлено. Та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.09.2022 у справі №640/11295/20, якою апеляційну скаргу ГУ ДПС у місті Києві, як відокремленого підрозділу ДПС залишено без задоволення, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.11.2021 залишено без змін.
У даній справі суди першої та апеляційної інстанції прийшли до наступних висновків: «…Матеріали справи підтверджують, що між ТОВ «Таймфіш» (замовник) та ТОВ «Логістік Юніон» (виконавець) укладено договори від 01 січня 2017 року №ЛЮ-Д, від 01 січня 2018 року №ЛЮ-Д503 та від 01 січня 2019 року №ЛЮ-Д-503, за умовами яких виконавець надає логістичні послуги замовнику, а саме: надання палет, вивантаження палет, комплексних логістичних послуг відповідно до тарифу згідно додатку до договору. Комплекс логістичних послуг включає в себе вхідний контроль за ваго-габаритними характеристиками, переміщення в зону комплектації замовлень, комплектацію замовлень, ваговий контроль зібраних замовлень, поклейка вантажного ярлика, розміщення товару на палеті, пакетування зібраних замовлень, переміщення в зону зібраних замовлень.
Таким чином, зобов`язання щодо реєстрації податкових накладних у даному випадку виникло у ТОВ «Логістік Юніон», як постачальника послуг. При цьому, факт реєстрації податкових накладних ТОВ «Логістік Юніон» виписаних на адресу позивача не спростовується відповідачем.
З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що підстави для відображення податкових зобов`язань та реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних у позивача відсутні.
Суд звертає увагу на те, що питання реальності вказаних господарських операцій між ТОВ «Таймфіш» та ТОВ «Логістік Юніон» досліджувалось в межах адміністративної справи №640/11294/20.
Так, Шостий апеляційний адміністративний суд у постанові від 22 червня 2021 року в адміністративній справі №640/11294/20 дійшов висновку про те, що господарські операції між позивачем, ТОВ «ЛОГІСТІК ЮНІОН» та TOB «АТБ-МАРКЕТ» є реальними, надані документи складені з дотриманням законодавчих вимог, підтверджують факт передачі від постачальника до виконавця логістичних послуг та покупця товару, а висновки акта перевірки є необґрунтованими…».
На даний час ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.12.2022 поновлено ГУ ДПС у м. Києві, утвореного як відокремлений підрозділ ДПС України, строк на касаційне оскарження судових рішень та відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ГУ ДПС у м. Києві, утвореного як відокремлений підрозділ ДПС України, на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.11.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.09.2022 у справі №640/11295/20.
Також, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.02.2021 у справі 640/11294/20 за позовом ТОВ «ТАЙМФІШ» до ГУ ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03.03.2020 №03422615050103 та акту перевірки №85/26-15-05-01-03/40232356 від 11.02.2020 в частині встановленого порушення пп. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України заниження податку на додану вартість на загальну суму 302 567 грн., яким у задоволенні позовних вимог ТОВ "Таймфіш" відмовлено. 
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.06.2021 апеляційну скаргу ТОВ "Таймфіш" задоволено частково. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 лютого 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03.03.2020 №03422615050103 скасовано та в цій частині прийнято нове рішення, яким визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 03.03.2020 №03422615050103. В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 лютого 2021 року залишено без змін.
Зокрема, суд апеляційної інстанції задовольняючи позовну вимогу ТОВ «Таймфш» прийшов до наступних висновків: «…Разом з цим, матеріали справи свідчать, що такі заявки про надання послуг сторонами договорів та акти приймання передачі складалися, копії яких містяться в матеріалах справи.
Крім цього, з акту перевiрки №85/26-15-05-01-03/40232356 вiд 11.02.2020 вбачається, що позивачем на запит податкового органу надано первинні документи по взаємовідносинам з його контрагентом ТОВ «Логістік Юніон», а саме: договори з додатками, видатковi накладнi, податковi накладнi, акти виконаних робiт, товарно-транспортнi накладні, звiти, акти приймання передачі, тощо.
Також, позивачем на підтвердження того, що господарські операції за вказаними договорами дійсно мали місце надано суду: договори №ЛЮ-Д -503 від 01 січня 2017 р., №ЛЮ-Д-503 від 01.01.2018 р., №ЛЮ-Д-503 від 01.01.2019 р., акти виконаних робіт до них (перелік наведено в акті перевірки стор. 19 та не оспорюється сторонами у справі), виписку про рух коштів на рахунку позивача - підтвердження здійснення оплати за вказаними договорами.
Додатково позивачем до матеріалів справи надано копії товарно - транспортних накладних складених мiж ТОВ «Таймфіш» та ТОВ «Логістік Юніон», якi підтверджують надання логістичних послуг та поставки товару , ТОВ «АТБ-маркет». Також, відповідач не заперечує, що вказані документи надавалися для перевірки працівникам контролюючого органу.
Колегія суддів проаналізувавши наявні у матеріалах справи первинні документи, а також товарно-транспортнi документи, дійшла висновку, що вони вiдповiдають домовленостям сторiн (зафiксованим у договорах) i за cвоїм змiстом засвiдчують факт передачi вiд постачальника до виконавця логiстичних послуг та покупця товару, документи складено з дотриманням законодавчих вимог, та відповідають визначенню «первинні документи», наведеному у Законі України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Вказані докази свiдчать про здiйснення конкретних господарських операцiй мiж позивачем та ТОВ «Логістік Юніон», ТОВ «АТБ-маркет»…
… Зокрема, як з`ясовано судом, та убачається з наявних у матеріалах справи документів, в межах розгляду даної справи, позивачем повністю доведено дотримання ним законодавчо передбачених умов щодо документального підтвердження господарських операцій, а також надано усі первинні документи, за участю його контрагента, котрі повністю підтверджують реальне здійснення правочинів, та досягнення ТОВ «Таймфіш» законної мети його здійснення - забезпечення ефективного збутy товарів…
… Таким чином, відповідачем не доведено правомірності прийняття ним оскаржуваного податкового повідомлення рішення від 03.03.2020 №03422615050103…».
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Щодо решти аргументів учасників справи, колегія суддів звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10.02.2010).
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що у суду першої інстанції були належні правові та фактичні підстави для висновку про протиправність податкового повідомлення рішення від 03.03.2020 №03432615050103, та відповідно для задоволення позову в цій частині.
Зважаючи на те, що учасники справи не оскаржують рішення суду першої інстанції в частині, якою відмовлено в задоволенні позовних вимог, колегія суддів не надає оцінки даній частині оскаржуваного рішення.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення у відповідності до норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, та не підлягає скасуванню.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріального та процесуального права.
У свою чергу, вказані в апеляційній скарзі доводи відповідача 1 не свідчать про наявність передбачених ст. 317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 311, 315, 316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 жовтня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                      В.Ю. Ключкович

Судді                                                                                          О.О. Беспалов

                                                                                                    І.О. Грибан