ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
22 грудня 2022 року           справа №200/15806/21 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року по справі №200/15806/21 (суддя І інстанції Льговська Ю.М., повний текст рішення складено 31 січня 2022 року в м.Слов`янськ Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Великоновосілківської селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- 

                                                    УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Великоновосілківської селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення від 06 серпня 2021 року № 8/11-949 про відмову у наданні її сину ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення на території Великоновосілківської селищної ради; зобов`язання відповідача надати ОСОБА_2 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства розміром 2,0 га із земель сільськогосподарського призначення, розташованої за межами села Времівка Волноваського (Великоновосілківського) району на земельній ділянці з кадастровим номером 1421255100:02:001:0592.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року  у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права.
Позивач вважає, що суд першої інстанції, погодившись з доводами про порушення відповідачем строку розгляду клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, безпідставно дійшов висновку, що викладене не свідчить про протиправність спірного рішення. Судом не враховано, що якби рішення було прийнято в строк, то не було б підстав для відмови, а так своїм рішенням селищна рада створила перешкоду у реалізації права її сина на отримання земельної ділянки. Подаючи заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, мав усі підстави розраховувати на правомірне очікування оформлення земельної ділянки у власність в майбутньому. Судом не враховано, що рішення про включення земельної ділянки до переліку та рішення про відмову було прийнято на одній сесії. Позивач вважає, що частиною сьомою статті 118 ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови і жодна з цих підстав не покладена в основу оскаржуваного рішення. Суд безпідставно застосував частину 5 статті 136 Земельного кодексу України, оскільки даний пункт внесений в Кодекс Законом №1444-11 від 18.05.2021р., але зміни до частини сьомою статті 118 ЗК України внесені не були. Також рішення Великоновосілківської селищної ради від 06 серпня 2021 року № 8/11-803 розміщено на офіційному сайті лише 13.08.2021р. і ніде не надруковано, що є істотним порушенням діючого законодавства.
Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до відповідача із клопотанням від 08.06.2021р. про надання її сину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства розміром 2,0 га, розташовану на земельній ділянці за кадастровим номером 1421255100:02:001:0592 біля села Времівка.
Рішенням Великоновосілківської селищної ради від 06 серпня 2021 року № 8/11-803 затверджено перелік земельних ділянок комунальної власності сільськогосподарського призначення та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами, для продажу права оренди у розмірі річної орендної плати на них, згідно з додатком 1 якого земельна ділянка з кадастровим номером 1421255100:02:001:0592 включена до цього переліку (пункт 10).
Рішенням Великоновосілківської селищної ради від 06 серпня 2021 року № 8/11-949 «Про  надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_3 » відмовлено у наданні дозволу ОСОБА_3 , від імені якого діє законний представник ОСОБА_1 , на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,00 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення з місцем розташування за межами с. Времівка у зв`язку з тим, що земельна ділянка з кадастровим номером 1421255100:02:001:0592 включена до переліку земельних ділянок комунальної власності сільськогосподарського призначення та/або прав на них, які виставляються на земельних торгах окремими лотами.
Наведені обставини сторонами не оспорюються.
Земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (часина перша статті 3 Земельного кодексу України в редакції чинній на момент звернення та прийняття рішення, та надалі).
Відповідно до статті 25 Закону № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280/97 ВР) сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
За приписами пункту 34 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.
Відповідно до пунктів «а» та «б» частини 1 статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до пункту б частини першої статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.
Статтею 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а)приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.
Згідно з пунктом «б» частини першої статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.
За приписами частини 1 статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Відповідно до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. 
Отже, частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України встановлено місячний строк розгляду клопотання особи щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Пунктом 34 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.
За приписами частин 1, 5 статті 46 цього Закону сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.
Зазначений строк узгоджується із визначеним у статті 118 Земельного кодексу України.
Таким чином, клопотання (заява) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою має бути розглянуто вповноваженим органом – у даному випадку міською радою – у місячний строк, а за наслідком його розгляду має бути надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою або мотивовану відмову у його наданні.
Отже, чинним законодавством України не передбачено право суб`єкта владних повноважень змінювати встановлений законом режим (періодичність) проведення сесій рад не менше одного разу на місяць у випадку надходження на розгляд до ради документів з питань відведення земельних ділянок (зокрема, клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, проекту землеустрою на погодження або затвердження тощо). Оскільки останні являються частинами єдиного процесу відведення земельних ділянок, а тому охоплюються терміном «питання відведення земельних ділянок».
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачка звернулась із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства 08.06.2021р., проте рішення  прийнято лише 06 серпня 2021 року, тобто з порушенням встановленого строку.
Водночас, 06 серпня 2021 року відповідачем також було прийнято рішення № 8/11-803, яким бажану для отримання у власність позивачем земельну ділянку було включено до переліку земель, права на які підлягають продажу на торгах.
Отже, за таких обставин можна зробити висновок, що відповідач зловживаючи своїм правом на розпорядження земельними ділянками завідомо вчинив дії, які в подальшому стали підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачу.
В свою чергу позивач, подаючи заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, мав усі підстави розраховувати на законний перебіг подій, що є правомірним очікуванням щодо оформлення бажаної земельної ділянки у власність в майбутньому, оскільки станом на подачу клопотання було відсутнє рішення Великоновосілківської селищної ради від 06 серпня 2021 року № 8/11-803 «Про затвердження переліку земельних ділянок комунальної власності сільськогосподарського призначення та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами, для продажу права оренди у розмірі річної орендної плати на них, згідно з додатком 1 якого земельна ділянка з кадастровим номером 1421255100:02:001:0592 включена до цього переліку (пункт 10).
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у відповідності до вимог частини п`ятої статті 136 Земельного кодексу України віднесення земельної ділянки до переліку земельних ділянок або прав на них, виставлених на земельні торги, є самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки.
Водночас, судом першої інстанції не було враховано наступне.
Статтею 136 Земельного кодексу України визначено порядок добору земельних ділянок державної чи комунальної власності та підготовка лотів для продажу на земельних торгах, за приписами частини 1 якої підготовка лотів до проведення земельних торгів включає:
а) виготовлення та затвердження у встановленому законодавством порядку документації із землеустрою (у разі формування земельної ділянки, зміни цільового призначення земельної ділянки та в разі, якщо відомості про земельну ділянку не внесені до Державного земельного кадастру);
б) державну реєстрацію земельної ділянки;
в) державну реєстрацію речового права на земельну ділянку;
г) отримання витягу про нормативну грошову оцінку земельної ділянки відповідно до Закону України «Про оцінку земель» у разі продажу на земельних торгах права оренди на неї;
ґ) проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки відповідно до Закону України «Про оцінку земель», крім випадків проведення земельних торгів щодо набуття права оренди земельної ділянки;
д) встановлення стартової ціни продажу земельної ділянки, яка щодо земель державної та комунальної власності не може бути нижчою за експертну грошову оцінку земельної ділянки;
е) встановлення стартового розміру річної орендної плати, який щодо земель державної та комунальної власності не може бути меншим, ніж розмір орендної плати, визначений Податковим кодексом України, а щодо земельних ділянок державної та комунальної власності сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь - не може бути меншим 7 відсотків їх нормативної грошової оцінки;
є) встановлення стартової ціни продажу прав емфітевзису, суперфіцію земельної ділянки, яка щодо земель державної чи комунальної власності не може бути нижчою за вартість відповідного права, визначену шляхом проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок;
ж) визначення дати проведення земельних торгів.
Згідно частини  2 цієї статті один лот складається виключно з однієї земельної ділянки або прав на неї.
Частиною 3 статті 136 Земельного кодексу України визначено, що площа земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної або комунальної власності, права оренди, емфітевзису якої виставляються на земельні торги, не може перевищувати 20 гектарів.
Аналіз наведених правових норм свідчить, що перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги, серед іншого, в обов`язковому порядку має містити кадастровий номер відповідної земельної ділянки. При цьому фактично формуванню переліку земельної ділянки передує процедура підготовки лоту до торгів, в межах якої організатор торгів, зокрема здійснює відведення такої земельної ділянки та державну реєстрацію останньої із присвоєнням відповідного кадастрового номеру.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 19.02.2019 року у справі №815/905/17.
За приписами частин 1- 5 статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.
Формування земельних ділянок здійснюється:- у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; - шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок;- шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; - шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом;- за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв);- за затвердженими комплексними планами просторового розвитку території територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, детальними планами території.
Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.
Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.
Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.
За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр", державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера; кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.
Згідно з пунктом 30 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051, кадастровий номер земельної ділянки складається з таких структурних елементів: НКЗ : НКК : НЗД, де НКЗ - номер кадастрової зони, який визначається згідно з пунктом 34 цього Порядку; НКК - номер кадастрового кварталу, який визначається згідно з пунктом 34 цього Порядку; НЗД - чотиризначний номер земельної ділянки в межах кадастрового кварталу (максимальна кількість земельних ділянок у межах кадастрового кварталу становить 9999). Структурні елементи кадастрового номера земельної ділянки відокремлюються один від одного двокрапкою.
Пунктом 34 цього Порядку передбачено, що система нумерації кадастрових зон і кварталів є єдиною на всій території України. Номер кадастрового кварталу складається з таких структурних елементів: НКЗ : НКК, де НКЗ - дванадцятизначний номер кадастрової зони (максимальна кількість кадастрових зон становить 999999999999), в якому останні дві цифри відокремлюються від перших десяти двокрапкою; НКК - тризначний номер кадастрового кварталу в межах кадастрової зони (максимальна кількість кадастрових кварталів у межах кадастрової зони становить 999). Для нумерації кадастрової зони за межами адміністративно-територіальних одиниць використовується значення 9000000000:00. Структурні елементи номера кадастрової зони і кварталу відокремлюються один від одного двокрапкою.
Отже, до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставляються на земельні торги, може бути включено земельну ділянку лише за умови присвоєння їй кадастрового номеру, тобто сформовану земельну ділянку у відповідності до ст.79-1 Земельного кодексу України.
Окрім того, у відповідності до вимог частини 3 статті 136 Земельного кодексу України орган державної влади не може включати до переліку земельних ділянок комунальної власності сільськогосподарського призначення, та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами, земельні ділянки площа яких перевищує 20 гектарів.
Згідно Витягу з Державного земельного кадастру (а.с. 55-56) 25.11.2019р. зареєстрована земельна ділянка з кадастровим номером 1421255100:02:001:0592 загальною площею 37,2500 гектарів.
Докази поділу земельної ділянки з кадастровим номером 1421255100:02:001:0592, яку виставлено на земельні торги, на менші за площею земельні ділянки, в матеріалах справи відсутні.
Колегія суддів вважає, що у межах спірних правовідносин, відповідачем  не доведено віднесення спірної земельної ділянки до переліку земельних ділянок або прав на них, виставлених на земельні торги, у відповідності до вимог статті 136 Земельного кодексу України, а тому відсутні правові підстави для застосування положень частини 5 статті 136 Земельного кодексу України.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до переконання в тому, що у відносинах з позивачем відповідач діяв не послідовно та у спосіб, що не передбачений чинним законодавством, без дотримання власних процедур, що призвело до юридичної невизначеності позивача в питанні отримання згоди на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки.
Підсумовуючи, відповідач вчинив дії не на підставі та не у спосіб, що передбачені Земельним кодексом України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», без дотримання вимог ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні позову.
Відповідно до п. 10 ч. 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Колегія суддів вважає, що у даному конкретному випадку спосіб захисту порушеного права шляхом скасування оскаржуваного рішення та зобов`язання повторно розглянути клопотання та прийняти рішення повністю відповідає вимогам справедливості й забезпечить ефективне поновлення його в правах.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду – скасуванню.
Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви в сумі 908,00 грн. та апеляційної скарги в сумі 1362,00 грн. З огляду на задоволення позову, на користь позивача необхідно стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору за подання позову та апеляційної скарги в сумі 2270,00 грн.
Керуючись статтями 139, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                      ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року по справі №200/15806/21 - задовольнити.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року по справі №200/15806/21 – скасувати.
Позов ОСОБА_1 до Великоновосілківської селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення від 06 серпня 2021 року № 8/11-949 про відмову у наданні її сину ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення на території Великоновосілківської селищної ради; зобов`язання відповідача надати ОСОБА_2 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства розміром 2,0 га із земель сільськогосподарського призначення, розташованої за межами села Времівка Волноваського (Великоновосілківського) району на земельній ділянці з кадастровим номером 1421255100:02:001:0592- задовольнити.
Рішення Великоновосілківської селищної ради від 06 серпня 2021 року №8/11-949 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_3 » - скасувати.
Зобов`язати Великоновосілківську селищну раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 08.06.2021р. про надання її сину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства розміром 2,0 га, розташовану на земельній ділянці за кадастровим номером 1421255100:02:001:0592 біля села Времівка, протягом 1 (одного) місяця з дня набрання законної сили рішення у справі.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Великоновосілківської селищної ради (код ЄДРПОУ 04341577) на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2270 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок).
Повний текст постанови складений 22 грудня 2022 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя:                                                                                          Т.Г. Гаврищук 

Судді                                                                                                             А.А. Блохін

                                                                                                                           І.В. Сіваченко