Справа № 686/17901/22
Провадження № 22-ц/801/307/2023
Категорія: 44
Головуючий у суді 1-ї інстанції Заворотна О. Л.
Доповідач:Голота Л. О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 року	Справа № 686/17901/22	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючого судді - Голоти Л.О. (суддя-доповідач), 
               суддів Денишенко Т. О., Рибчинського В. П.,
за участю секретаря судового засідання Михайленко А. В., 
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Хмельницького апеляційного суду про відшкодування моральної шкоди,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25.11.2022 року, ухвалене у складі судді Заворотної О. Л. в приміщенні суду в м. Хмельницький, - 

в с т а н о в и в :

26.08.2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Держави України в особі Апеляційного суду Хмельницької області із позовом про відшкодування моральної шкоди в сумі три мільйони гривень, завданої йому незаконним звинуваченням його у вчиненні адміністративного правопорушення та перебування 82 місяці під судом. 
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Вінницької області від 28.09.2022 року змінено неналежного відповідача Апеляційний суд Хмельницької області на належного відповідача Хмельницький апеляційний суд (а. с. 11). 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25.11.2022 року позов задоволено частково.
Стягнуто з державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 75000грн. (сімдесят п`ять тисяч гривень 00 коп.) компенсації моральної шкоди.
В решті вимог відмовлено.
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 19.12.2022 року визначено підсудність справи Вінницькому апеляційному суді, для розгляду апеляційної скарги  ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25.11.2022 року (а. с.53).
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції,  ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених в рішенні, фактичним обставинам справи, неповноту з`ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. 
Основними доводами апеляційної скарги є те, що :
- судом визначено розмір моральної шкоди в меншому розмірі, ніж гарантований Законом № 266-94-ВР;
- провадження по справі мало безперервний характер, не зупинялося та не відновлювалось.
04.01.2023 року Хмельницьким апеляційний судом подано відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог до Держави Україна в особі Хмельницького апеляційного суду про відшкодування моральної шкоди скасувати із закриттям провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.
Відзив обґрунтовано тим, що :
- законом вставнолено імунітет суду і він не може бути відповідачем у цивільній справі. Тому рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог до Держави Україна в особі Хмельницького апеляційного суду про відшкодування моральної шкоди підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.
13.01.2023 року на адресу Вінницького апеляційного суду надійшли заперечення ОСОБА_1 , які подані засобами поштового зв`язку 09.01.2023 року, на відзив на апеляційну скаргу. 
У судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином. 
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України з таких підстав. 
У справі вставнолено наступні обставини. 
06.11.2015 року судовим розпорядником Апеляційного суду Хмельницької області складено протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за частиною першою статті 185-3 КУпАП, згідно якого 06.11.2015 року о 14 годині 20 хвилин ОСОБА_1 під час судового засідання в приміщенні апеляційного суду, що за адресою: м. Хмельницький, Майдан Незалежності, 1, - проявив неповагу до складу колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області Бережного С. Д., Кулеші Л. М., Курдзіля В. Й., зокрема, вчинив дії, які свідчать про явну неповагу до суду та встановлених в суді правил поведінки, за що відповідальність передбачена ст. 185-3 КУпАП. (а. с. 18).
Вказаний протокол був надісланий до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, який постановою від 25.12.2015 року разом з матеріалами адміністративного провадження щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 185-3 КУпАП (справа № 686/22551/15-п) направлено керівнику Хмельницької місцевої прокуратури для відповідного реагування. Суд виходив з того, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад кримінального правопорушення. (а. с. 19).
З аналогічних підстав Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області постановою від 11.04.2016 року вдруге направив матеріали адміністративного провадження щодо ОСОБА_1 керівнику Хмельницької місцевої прокуратури для прийняття рішення. (а. с. 20).
17.06.2016 року місцевий відділок поліції вніс до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідні відомості та відкрив кримінальне провадження № 42016241010000031 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.
Постановою Хмельницької обласної прокуратури від 09.08.2021 року закрито кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 296 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. (а. с. 24-86).
Постановою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30.05.2022 справа № 686/11495/16-п провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 185-3 КУпАП закрито (а. с. 27).
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 25.08.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30.05.2022 року – без змін. (а. с. 28).
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 01.02.2022 року у справі № 686/14502/21 за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, задоволено частково апеляційну скаргу ОСОБА_1 .. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Вінницької області від 20.12.2021 року скасовано та ухвалено нове рішення. Позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, грошові кошти в сумі 310000 грн (а. с. 29-32). 
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що постановою Хмельницького апеляційного суду (справа № 686/14502/21) стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, грошові кошти в сумі 310000 грн., в постанові зазначено, що ОСОБА_1 перебував під слідством і судом з 12.12.2017 року (день повідомлення про підозру) до 09.08.2021 року (день закриття кримінального провадження), тобто повних 43 місяці щодо обвинувачення за ч. 1 ст. 296 КК України (кримінальне провадження № 420162241010000031).
Справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.185-3 КУпАП закрита 30.05.2022 року, тобто, в період з серпня 2021 року (закриття кримінального провадження № 420162241010000031) до травня 2022 року (закриття справи про адміністративне правопорушення) ОСОБА_1 10 місяців перебував під слідством і судом. Враховуючи встановлений ст. 8 Закону України від 02.12.2021 року № 1928-IX «Про державний бюджет України на 2022 рік» розмір мінімальної заробітної плати на час розгляду справи (6700 грн.), характер та обсяг душевних страждань ОСОБА_1 , вимоги розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позивачу слід присудити відшкодування моральної шкоди у розмірі 75000 грн.
       Висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог зроблений за неповного з`ясування обставин справи, неправильного застосування норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, що відповідно до частини четвертої статті 367 ЦПК України є підставою для виходу за межі доводів та вимог апеляційної скарги. 
       Звертаючись до суду, позивач визначив, що саме діями Хмельницького апеляційного суду унаслідок порушення адміністративної справи, яка в подальшому була закрита йому була заподіяна моральна шкода.
       У справах про відшкодування шкоди державою, вона бере участь, як відповідач через той орган, діяннями якого завдано шкоду.
Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.
Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.
Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).
Статтями 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.
Поза увагою суду першої інстанції залишилася та обставина, що на підставі пункту 2 частини першої статті 1 вищевказаного Закону в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу.
Таким чином, підставою для відшкодування шкоди у разі закриття справи про притягнення до адміністративної відповідальності є наявність доведеного факту незаконності дій посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження ( складення протоколу, отримання пояснень, тощо).
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження № 61-19000сво18), а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 640/16169/17 (провадження № 61-15393св18), від 22 липня 2020 року у справі № 303/7352/18 (провадження № 61-20524св19) та від 26 січня 2022 року у справі № 953/6561/20 (провадження № 61-922св21).
       У справі, що переглядається встановлено, що :
-постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25.12.2015 року матеріали адміністративного провадження щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 185-3 КУпАП у справі № 686/22551/15-п направлено керівнику Хмельницької місцевої прокуратури для відповідного реагування. Суд виходив з того, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад кримінального правопорушення (а. с. 19);
-постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11.04.2016 року у справі № 686/22551/15-п з аналогічних підстав вдруге направлено матеріали адміністративного провадження щодо ОСОБА_1 керівнику Хмельницької місцевої прокуратури для прийняття рішення (а. с. 20);
-постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30.05.2022 року, яка залишена без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 25.08.2022 року, у справі № 686/11495/16-п провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 185-3 КУпАП закрито (а. с. 27-28).
Таким чином, аналіз зазначених судових рішень свідчить про те, що правовою підставою закриття провадження у справі судом першої інстанції було передача справи щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 185-3 КУпАП прокурору, оскільки в діях ОСОБА_1 суд вбачав ознаки кримінального правопорушення (стаття 253 КУпАП). 
Дана підстава закриття адміністративної справи не свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження.
Відповідно до частини другої статті 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.
Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30.05.2022 року вставнолено, що закриваючи кримінальне провадження № 420162241010000031 за частиною першою статті 296 КК України прокурор рішення відповідно до положень частини сьомої статті 38 КУпАП про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, як підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності не приймав (а. с. 27).
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 25.08.2022 року у справі № 686/11495/16-п встановлено, що доводи апеляційної скарги про скасування постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30.05.2022 року і визнання ОСОБА_1 невинним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 185-3 КУпАП задоволенню не підлягають.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить висновку про недоведеність позовних вимог позивача, оскільки жодним із наданих доказів не доведено факт незаконності дій посадових осіб Хмельницького апеляційного суду при порушені адміністративної справи відносно ОСОБА_1 ..
Складання протоколу про адміністративне правопорушення судовим розпорядником відповідає п. 7-1 ч. 7 ст. 255 КУпАП України.
       Колегія суддів вважає безпідставними посилання позивача на висновки викладені у постанові  Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 лютого 2020 року у справі № 640/16169/17 (провадження № 61-15393св18), оскільки дані висновки саме і зводяться до того, що відшкодування моральної шкоди допускається, якщо провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності закрито судом за відсутності складу адміністративного правопорушення, тоді як у даній справі факт відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення встановлено не було.
       Колегія суддів відхиляє також посилання апелянта на висновки Верховного Суду викладені у постановах № 210/5290/17 та від 02.12.2015 року у справі № 6-2203цс15 щодо порядку обчислення розміру компенсації за моральну шкоду, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з підстав недоведеності факту заподіяння йому відповідачем такої шкоди, а не у зв`язку з невірно обрахованим розміром компенсації.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки позивачем відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України позовні вимоги не доведені. 
Відповідно до пункту 1 – 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог.
Колегія суддів відхиляє заперечення відповідача про наявність підстав для закриття провадження у справі, оскільки правові висновки Верховного суду, на які посилається Хмельницький апеляційний суд зводяться до того, що за правилами будь-якого судочинства не можуть розглядатися та підлягають закриттю позовні вимоги про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої незаконними діями чи бездіяльності суду вчинених при розгляді конкретної справи (при здійсненні судочинства), оскільки законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю, тоді як у даній справі позивач не погоджується з діями суду при порушенні справи про притягнення його до адміністративної відповідальності (складення протоколу), а не з діями суду пов`язаними з розглядом конкретної справи.
Посилання у відзиві Хмельницького апеляційного суду на апеляційну скаргу на ту обставину, що Хмельницький апеляційний суд не може бути відповідачем у даній справі, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки у даній справі відповідачем є держава Україна, а не Хмельницький апеляційний суд.
Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, - 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25.11.2022 року у даній справі скасувати та ухвалити нове.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Хмельницького апеляційного суду про відшкодування моральної шкоди відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. О. Голота
       
Судді: Т. О. Денишенко

В. П. Рибчинський

Повний текст постанови складено 30.01.2023 року.