Справа № 404/7829/20 
Провадження № 22-ц/4808/71/23
Провадження №  22-ц/4808/31/23    
Головуючий у 1 інстанції Міськевич О. Я. 
Суддя-доповідач Максюта 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 березня 2023 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючого  (суддя-доповідач)  Максюти І.О.,
суддів                                              Василишин Л.В., Фединяка В.Д.,
секретаря                                        Працун В.В.,                                    
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 адвоката Осіпової Юлії Юріївни на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею  Міськевич О.Я. 06 травня 2022 року, повний текст якого складено 16 травня  2022 року та на додаткове рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею  Міськевич О.Я. 06 вересня 2022 року, повний текст якого складено 13 вересня  2022 року,                                                      
                                                  в с т а н о в и в:
У грудні 2020 року ОСОБА_1 подано позов до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.
Позовні вимоги позивачем мотивовано тим, що з 19.11.2005 року з відповідачкою перебував в шлюбі. В шлюбі у них народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка з січня 2019 року проживає разом з матір`ю. Шлюб розірвано 05 липня 2013 року
Рішенням Кіровського районного суд м. Кіровоград 02 липня 2013 року присуджено стягувати з нього на користь ОСОБА_4 ) аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.06.2013 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_3 він одружився з ОСОБА_6 . В шлюбі народилася дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 02 грудня 2020 року рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда шлюб розірвано та стягнуто з нього на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання доньки ОСОБА_9 в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11 серпня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.
Станом на 01 травня 2020 року в нього утворилася заборгованість по аліментах у розмірі 81 980 грн 83 коп, 32 182 грн 56 коп –штраф.
Зазначав, що з 2019 року по 2020 рік не має постійного заробітку, оскільки раніше його робота була завжди пов`язаною з керуванням транспортним засобом. Через заборгованість по аліментам, яка виникла не з його вини, 09 жовтня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом. Його доходи за період І-ІV квартал 2019 року від підприємницької діяльності склав 489,44 грн, за період І-ІІІ кварталу 2020 року складають 1576,78 грн заробітна плата та дохід від підприємницької діяльності склав 169,94 грн, інших джерел доходів не має.
Всі ці обставини свідчать про суттєві зміни його матеріального становища, у зв`язку з чим він не має можливості в подальшому сплачувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу).
Просить зменшити розмір аліментів, визначеного рішенням Кіровського районного суд м.Кіровограда від 02 липня 2013 року з 1/4 частини з усіх видів його заробітку ( доходу) до 1/8 частину його заробітку ( доходу) (а.с.1-5).
Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 06 травня 2022 року в задоволені позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 840 грн. 80 коп. судового збору (а.с.86-89).
Додатковим рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 06 травня 2022 року  заяву представника відповідача-адвоката Гандзюк Ірини Романівни про ухвалення додаткового рішення задоволено. Постановлено додаткове рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5000 грн  витрат на професійну правничу допомогу.
Не погодившись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Осіпова Юлія Юріївна подала апеляційну скаргу, у якій посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.
Вказує, що зміна сімейного стану ОСОБА_1 , що доведено позивачем, є самостійною підставою для зміни розміру аліментів і не залежить від настання інших обставин, оскільки наявність рішення про стягнення з позивача аліментів на іншу дитину свідчить про те, що у нього виникли додаткові зобов`язання по утриманню ще однієї дитини, доньки ОСОБА_9 , 2016 року народження.
Посилання суду на те, що позивачем приховані його доходи не відповідає дійсності та являється лише припущенням, оскільки суду надано всі документи, які б могли підтвердити наявність трудових відносин між ОСОБА_1 та іншими особами (трудову книжку,довідку про доходи). Жодних доказів, які б свідчили про отримання позивачем будь-яких інших доходів відповідачем, суду не надано.
Починаючи з 2019 року позивач не має постійного заробітку, оскільки раніше його робота була завжди пов`язаною з керуванням транспортним засобом. Через заборгованість по аліментам, яка виникла не з його вини, державним виконавцем 9 жовтня 2018 року винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом. Про вказану постанову позивач дізнався лише в березні 2020 року, після того як його було зупинено працівниками поліції та складено постанову про накладення на позивача стягнення у вигляді позбавлення права користування транспортним засобом строком на 3 місяці від 27 квітня 2020 року (у справі №404/2318/20) та постанову про накладення на позивача стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 3 місяці від 14 травня 2020 (у справі 404/2115/20).
Майже весь 2020 рік позивач намагався влаштуватись на роботу для того, щоб мати можливість забезпечувати матеріально своїх дітей, однак кожного разу коли керівники дізнавалися через наявність обмеження ОСОБА_1 у керуванні транспортними засобами його було звільнено. 
Позовна заява ОСОБА_1 про правомірність нарахування заборгованості по аліментах та звільнення від неї встановлюються в іншій цивільній справі, яка на сьогоднішній день знаходиться в провадженні Надвірнянського районного суду (№ 404/7831/20).
Як вбачається з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених податків від 30.11.2020 року ОСОБА_1 за період І-ІІІ кварталу 2020 року отримав заробітну плату в розмірі 1 576 грн 78 коп.  та дохід від підприємницької діяльності склав 169 грн 94 коп. Окрім того, за період I-IVквартал 2019 року його дохід від підприємницької діяльності склав лише 489 грн 44 коп. Станом на 25.05.2022 року дохід ОСОБА_1 за І-ІV 597 грн 26 коп, за І квартал 2022 року -143 грн 60 коп. Неофіційно позивач також не працює. Інших джерел заробітку у позивача немає  і не було.
Таким чином, вважає, що наявність у позивача обов`язку сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , значне погіршення матеріального стану позивача дає всі підстави для зменшення розміру аліментів до 1/8 частини усіх видів доходів (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що підлягають стягнення з позивача на користь ОСОБА_10 на утримання доньки ОСОБА_3 .
Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити (а.с.86-89).
Не погодившись з додатковим рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Осіпова Юлія Юріївна подала апеляційну скаргу, у якій посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин,що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставин справи,що призвело до неправильного вирішення справи.
Вказує, що жодних заяв по суті представником відповідача під час розгляду справи подано не було, як і не було подано попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат,які відповідач понесла і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи.
Крім того, представником відповідача у визначений законодавством строк не надано жодних доказів, оформлених у встановленому законом порядку, на підтвердження понесених витрат з надання правничої допомоги в розмірі 5000 грн, не надано договору, укладеного з адвокатом про надання юридичної допомоги саме у справі ОСОБА_1 про зміну аліментів, не надано детального опису робіт (наданих послуг) із зазначенням здійснених ним витрат. Під час судових дебатів представником відповідача також не було зроблено відповідної заяви про надання таких доказів у п`ятиденний термін після ухвалення рішення суду першої інстанції, не надано суду розрахунків витрат, опис послуг з кількістю витраченого адвокатом часу або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги, а тому суд безпідставно задовольнив заяву про ухвалення додаткового рішення, оскільки розмір понесених витрат відповідачем є недоведеним.
Просить додаткове рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити представнику відповідача у стягненні з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Відзиви на апеляційні скарги не подано, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
У судове засідання не з`явилися сторони, про день місце та час розгляду справи повідомлені належним чином шляхом направлення рекомендованої кореспонденції.
Від представника ОСОБА_1 адвоката Осіпової Ю.Ю. та представника ОСОБА_10 адвоката Гандзюк І.Р. на адресу суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі.
Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання,  тому колегія суддів розглянула справу  у відсутності сторін.
Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її частково обґрунтованою, виходячи з таких підстав.
Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_10 проживали в зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення Кіровського районного суду м. Кіровоград 05 липня 2013 року (а.с. 8).
Сторони є батьками дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження  від 13.03.2007 року Серії НОМЕР_1 (а.с. 7).
Рішенням Кіровського районного суд м.Кіровограда від 02 липня 2013 року з ОСОБА_1 присуджено стягувати на користь ОСОБА_10 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.06.2013 року і до досягнення донькою повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.9).
На виконання рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда 02.07.2013 року видано виконавчий лист та направлено до виконання (а.с. 10).
21 листопада 2014 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_11 , про що Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 1064. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_11 змінила прізвище на ОСОБА_12 , що стверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 11).
В шлюбі народилася дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 11.11.2016 року Серії НОМЕР_2 (а.с.12).
02 грудня 2020 року рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , розірвано та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання доньки ОСОБА_7   в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11 серпня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.13-14).
Судом встановлено, що відповідно до розрахунку заборгованості по виплаті аліментів згідно виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь та ОСОБА_8 аліментів зробленого державним виконавцем Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Фортечного відділу державної виконавчої служби в місті Кропивницькому загальна сума заборгованості позивача станом на 01.05.2020 року становить 114 163,39 грн (а.с. 23-24).
На підтвердження позовних вимог (складного матеріального становища) позивач надав постанову державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби в місті Кропивницькому від 09 жовтня 2018 про встановлення тимчасового обмеження його як боржника у праві керування транспортним засобом в зв`язку з заборгованістю по сплаті аліментів (а.с. 15), постанову Кіровського районного суду м.Кіровоград від 27 квітня 2020 року у справі № 404/2318/20 щодо скоєння ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП та накладенння стягнення у вигляді позбавлення права керувати транспортним засобом строком на З місяці (а.с.16-17), постанову Кіровського районного суду м.Кіровоград від 14 травня 2020 року 404/2115/20 щодо скоєння ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП та накладення стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 3 місяці (а.с.18-19).
З копії трудової книжки позивача вбачається, що він звільнявся з попередніх місць роботи за угодою сторін та за власним бажанням (а.с. 20).
З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 30.11.2020 року, ОСОБА_1 за період І-ІІІ кварталу 2020 року отримав заробітну плату в розмірі 1576 грн 78 коп. та дохід від підприємницької діяльності склав 169 грн 94 коп.(а.с.21).
З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків № 9042 від 27.04.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 2019 року по 4 кварталу 2019 року отримав дохід від підприємницької діяльності - 489 грн. 44 коп. ( а.с. 22).
29 січня 2021 року ОСОБА_10 уклала шлюб з ОСОБА_13 , в зв`язку з чим змінила прізвище на « ОСОБА_14 », про що свідчить свідоцтво про шлюб Серії НОМЕР_3 (а.с. 44).
Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
За змістом ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до вимог ст.180 СК України обов`язок по забезпеченню даного рівня прожиткового мінімуму покладається на обох батьків.
Статтею  192 СК  України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
Зміна сімейного стану є самостійною, незалежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.
Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 03.06.2020 року у справі № 760/9783/18-ц, від 06 червня 2018 року у справі № 138/594/17-ц.
При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежної від зміни матеріального стану, підставою для зміни розміру аліментів.
Предметом доказування є зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, які мають бути враховані при зміні розміру аліментів.
Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що в нього змінився сімейний стан, народилась ще одна дитина, яку він зобов`язаний утримувати та на яку теж сплачує аліменти, його доходи є мізерними, інших джерел доходів не має, а тому він не спроможний виплачувати аліменти у присудженому судом розмірі.
При цьому, позивач є працездатною особою і спроможний отримувати дохід в результаті своєї трудової діяльності, який спрямовувати в тому числі, на утримання дітей.
Таким чином, зазначені позивачем обставини та надані докази підтверджують наявність підстав, передбачених ст. 192 СК України, для зменшення розміру аліментів, що стягнуті з позивача рішенням Кіровського районного суд м. Кіровоград 02 липня 2013 року, а саме з 1/4 частки на 1/6 частку від усіх доходів заробітку (доходу) позивача щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. 
Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 2272 грн; для дітей віком від 6 до 18 років - 2833 грн.
Дочці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виповнилось 16 років , дочці ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виповнилось 6 років.
Враховуючи, що діти мають однакові права, тому для них мають бути створені  рівні умови і щодо утримання, тому розмір аліментів на рівні 1/6 частки від доходів батька буде розумним, достатнім і відповідатиме інтересам дитини, при цьому не порушуючи прав та інтересів відповідача та його молодшої  дитини.
Безпідставними є посилання апелянта на отримання позивачем, як фізичною особою - підприємцем доходу, який дозволяє сплачувати аліменти у раніше визначеному розмірі, оскільки доказів на підтвердження вказаних обставин відповідачкою не надано.
Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно із ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є таким, що постановлено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також з допущенням порушення норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову із зменшенням розміру аліментів, стягнутих рішенням Кіровського районного суд м. Кіровограда від 02 липня 2013 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) до 1/6 частини, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. При цьому стягнення аліментів у зменшеному розмірі розпочати з дня набрання рішенням законної сили.
Що стосується додаткового рішення, то суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до пункту 4 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Види адвокатської діяльності визначені у статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
При цьому для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).
Проаналізувавши реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану позивачу в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд має виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.
Судом першої інстанції встановлено, що представник відповідача-адвокат Гандзюк І.Р. звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.
В матеріалах справи наявний договір про надання правничої допомоги (юридичних послуг), укладений між ОСОБА_15 та  ОСОБА_16 , 12 травня 2021 року, квитанція від 20.08.2021 року Серії 1- ВАА 001757 (а.с.64,65).
Згідно п.1.5 сторонами визначено, що гонорар складається з суми вартості послуг,яка узгоджена сторонами та становить 5000 грн.
Представником відповідачки адвокатом Гандзюк І.Р. подавались заяви про відкладення розгляду справи 28 травня 2021 року (а.с.60), 20 вересня 2021 року (а.с.70), 09 грудня 2021 року (а.с.76), 01 лютого 2022 року (а.с.79); заява про розгляд справи за відсутності відповідачки та її представника від 20.08.2021 року (а.с.63),  06 травня 2022 року адвокат приймала участь у судовому засіданні (а.с.82). 
Від представника позивача-адвоката Осіпової Ю.Ю. надійшло заперечення щодо ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат.
Заперечення мотивовано тим, що відсутні підстави для задоволення заяви представника відповідача про стягнення з позивача на користь відповідача понесених судових витрат, оскільки жодних заяв по суті представником відповідача під час розгляду справи подано не було, як і не було подано попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які відповідач понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
Оцінюючи заявлений стороною позивача та визначений судом розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених ОСОБА_10 у суді першої інстанції, на предмет їх пропорційності складності справи, колегія суддів погоджується із доводами позивача про їх завищений розмір
Таким чином, враховуючи відхилення позовних вимог в частині, складність справи та обсяг наданих адвокатом послуг, необхідність надання адвокатом позивача послуг під час розгляду справи в суді та їх характер, а також необхідність дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для   стягнення з позивача на користь відповідача до 2500 гривень витрат на професійну правничу допомогу
На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд
                                                п о с т а н о в и в:
Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 адвоката Осіпової Юлії Юріївни на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 06 травня 2022 року та додаткове рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 06 вересня 2022 року задовольнити частково.
Рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 06 травня 2022 року і додаткове рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 06 вересня 2022 року скасувати та ухвалити нове.
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Зменшити розмір аліментів, стягнутих рішенням Кіровського районного суд м. Кіровоград 02 липня 2013 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) до 1/6 частини, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2500,00 (дві тисячі п`ятсот гривень) грн витрат на професійну правничу допомогу. В решті рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                 І.О. Максюта
Судді:                                                           Л.В.Василишин
                                                                      В.Д. Фединяк

Повний текст постанови складено 14 березня 2023 року.