ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

12 січня 2023 року 	м.Суми	

Справа №573/810/22 
Номер провадження 22-ц/816/59/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Криворотенка В. І. 
з участю секретаря судового засідання – Кияненко Н.М.,

у присутності :
позивача – ОСОБА_1 
розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Шаровським Сергієм Анатолійовичем,
на заочне рішення Білопільського районного суду Сумської області від 11 жовтня 2022 року у складі судді Свиргуненко Ю.М., ухваленого в м. Білопілля Сумської області, повний текст якого виготовлено 17 жовтня 2022 року, 
в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства  «Страхова компанія «Мега-Гарант» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивувала тим, що 11 вересня 2021 року, близько 21 год. 01 хв. в смт. Миколаївка відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1 , допустив зіткнення з автомобілем марки «MAN TGS18400», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок даної ДТП пасажири автомобіля «ВАЗ 2109» ОСОБА_1 та її малолітні діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримали тілесні ушкодження. Станом на дату ДТП цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована в АТ «СК «Мега-Гарант», відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР1768374.
02 лютого 2022 року представник позивача надіслав на поштову адресу вказаної страхової компанії повідомлення про ДТП та заяви на виплату страхового відшкодування з усіма необхідними документами, на які відповідач відповіді не надав.
Позивач вважає, що оскільки цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу була застрахована у встановленому законом порядку в АТ «СК «Мега-Гарант», то обов`язок відшкодування моральної шкоди, шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності та шкоди, завданої їй та її дітям у зв`язку з витратами, понесеними на лікування, у межах встановленого страхового ліміту відповідальності покладається на відповідача, як на страховика.
Посилаючись на викладені вище обставини, збільшивши свої позовні вимоги (а.с. 54-55), ОСОБА_1 просила стягнути з АТ «СК «Мега-Гарант» на її користь наступні виплати: 1) 3 400 грн страхового відшкодування, пов`язаного з її лікуванням, 3 400 грн страхового відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності, та 340 грн моральної шкоди; 2) 4 000 грн страхового відшкодування, пов`язаного з лікуванням сина ОСОБА_5 , та 200 грн моральної шкоди; 3) 30 346 грн 69 коп. страхового відшкодування, пов`язаного з лікуванням сина ОСОБА_4 , 108 000 грн страхового відшкодування за шкоду, спричинену стійкою втратою працездатності, та 1 517 грн 33 коп. моральної шкоди.
Заочним рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 11 жовтня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. 
Стягнуто з АТ «СК «Мега-Гарант» на користь ОСОБА_1 3400 (три тисячі чотириста) гривень страхового відшкодування, пов`язаного з лікуванням, 3400 (три тисячі чотириста) гривень страхового відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності та 340 (триста сорок) гривень страхового відшкодування моральної шкоди, а всього 7140 (сім тисяч сто сорок) гривень.
Стягнуто з АТ «СК «Мега-Гарант» на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , 4000 (чотири тисячі) гривень страхового відшкодування, пов`язаного із лікуванням, 200 (двісті) гривень страхового відшкодування моральної шкоди, а всього 4200 (чотири тисячі двісті) гривень.
Стягнуто з АТ «СК «Мега-Гарант» на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , 108000 (сто вісім тисяч) гривень страхового відшкодування за спричинену шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності.
Стягнуто з АТ «СК «Мега-Гарант» у дохід держави 2673 (дві тисячі шістсот сімдесят три) гривні 20 копійок судового збору.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «СК «Мега-Гарант» про стягнення 30346 (тридцяти тисяч триста сорока шести) гривень 69 копійок страхового відшкодування, пов`язаного з лікуванням сина ОСОБА_4 та 1517 (однієї тисячі п`ятсот сімнадцяти) гривень 33 копійок моральної шкоди залишено без розгляду на підставі п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.
Додатковим рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 21 жовтня 2022 року заяву представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Шаровського С.А. про стягнення витрат на правову допомогу задоволено частково. 
Стягнуто з АТ «СК «Мега-Гарант» на користь ОСОБА_1 7900 грн 00 коп. в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. 
В іншій частині заяви відмовлено. 
Не погодившись із судовим рішенням в частині залишення позовних вимог без розгляду, ОСОБА_1 , діючи через свого представника – адвоката Шаровського С.А., подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, ухвалення з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в цій частині скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з АТ «СК «Мега-Гарант» на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 30346 грн 69 коп. страхового відшкодування, пов`язаного із лікуванням ОСОБА_4 та 1517 грн 33 коп. страхового відшкодування моральної шкоди ОСОБА_4 . 
Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвалу суду від 06 вересня 2022 року, якою витребувано докази по справі, представник позивача не міг ознайомитися, так як вона не направлялася сторонам. Зі змістом цієї ухвали представник позивача ознайомився лише 03 жовтня 2022 року в Єдиному державному реєстру судових рішень, після чого 05 жовтня 2022 року оригінали фіскальних чеків були направлені суду. 
Відповідачем у встановлений судом строк відзиву на апеляційну скаргу подано не було. 
Заочне рішення суду в частині задоволення позовних вимог сторонами не оскаржується, а тому відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, яка підтримала доводи апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив, що 11 вересня 2021 року близько 21 години 11 хвилин ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного і наркотичного сп`яніння, керував автомобілем ВАЗ-2109, р.н. НОМЕР_3 з технічною несправністю, яка полягала у встановлених на задню вісь шинах різних марок, моделей з різними малюнками протектора, та здійснив виїзд з прилеглої території магазину «Сад та город», що в смт. Миколаївка Сумського району Сумської області, на ділянку автодороги Р61 «Батурин – Конотоп – Суми» 128 км + 900 м і, не займаючи своєї смуги для руху, продовжив рух по розширенню зустрічного напрямку біля краю проїжджої частини в бік м. Суми. Продовжуючи рух прямо по розширенню зустрічного напрямку, перебуваючи поряд із заїздом до прилеглої території магазину «Сад та город», рухаючись всупереч установленому в Україні правосторонньому руху транспортних засобів, ОСОБА_2 знехтував безпекою дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, не подав сигнал покажчиком повороту перед початком зміни напрямку руху вправо, не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, у результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «МАN TGS 18.400», р.н. НОМЕР_4 з напівпричепом «SCHMITZ», модель «SKI 24», р.н. НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався в напрямку м. Конотоп.
У наслідок ДТП пасажири автомобіля «ВАЗ-2109», р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 отримали тілесні ушкодження й були госпіталізовані до лікарень м. Суми.
Вироком Білопільського районного суду Сумської області від 30 травня 2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк п`ять років (а. с. 65-67).
Згідно з витягом з Централізованої бази даних МТСБУ, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1 була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР1768374 у АТ «СК «Мага-гарант», що не оспорюється сторонами (а. с. 32). Зі змісту вказаного полісу вбачається, що ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю, становить 260 000 грн. 00 коп.
Відповідно до виписного епікризу з історії хвороби №12478, ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні в Сумській обласній клінічній лікарні з 11 по 27 вересня 2021 року, тобто 17 днів, з діагнозом: вторинно-відкритий осколковий перелом дистального метаепіфізу кісток лівого передпліччя зі зміщенням; стан після оперативного лікування; ПФС ІІІ ст, ПФК ІІІ ст; значне порушення функції лівої кінцівки (а. с. 20).
Згідно з випискою з медичної карти №9063, малолітній син позивача, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував на стаціонарному лікуванні в КНП СОР обласна дитяча лікарня з 01 по 20 грудня 2021 року, тобто 20 днів, з діагнозом: закритий перелом верхньої третини лівої стегнової кістки в стадії консолідації; травма отримана 11 вересня 2021 року в результаті ДТП (а. с. 21, 30).
З виписки з медичної картки №6062 вбачається, що малолітній син позивача, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок отриманих у ДТП травм з 01 по 20 грудня 2021 року знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП СОР обласна дитяча лікарня з діагнозом закритий перелом верхньої третини правої стегнової кістки в стадії консолідації (а. с. 22, 31).
Крім того, згідно з випискою з медичної карти №888, ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП СОКЛ з 21 січня по 01 лютого 2022 року з діагнозом: наслідки перенесення тяжкої черепно-мозкової травми (Забій головного мозку з стисненням фрагментами видавленого багатоуламкового перелому кістки справа. Церебросубарахноїдальний крововилив. Пневмоцефалія). Стан після кістково-резекціїної трепанації черепу. Кістковий дефект в правій лобній ділянці з нерівними чіткими контурами 26х47 мм. Синдром дегерметизації черепу. Виражений астеноцефалгічний синдром. Хронічний післятравматичний головний біль. Відповідно до наказу МОЗ України, Міністерства праці і соціальної політики, Міністерства фінансів України від 08 листопада 2001 року №454/471/516, ОСОБА_4 підлягає оформленню соціальної допомоги по інвалідності на 2 роки (а. с. 58– 59).
09 травня 2022 року ОСОБА_4 затверджено індивідуальну програму реабілітації як дитині інваліду до 18 років (а. с. 59– 64).
24 січня 2022 року представник позивача за довіреністю ОСОБА_6 звертався до АТ «СК «Мега-гарант» з повідомленням про ДТП, заявами про виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з додатками, у тому числі копіями фіскальних чеків на підтвердження витрат на лікування на суму 30 346 грн 69 коп (а. с. 34-40, 47).
Проте, АТ «Страхова кампанія «Мега-гарант» страхове відшкодування позивачу не нарахувало та не сплатило.
Ухвалюючи рішення в оскаржуваній частині та залишаючи без розгляду позовні вимоги про стягнення на підставі п. 24.1 ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» витрат на лікування ОСОБА_4 в сумі 30346 грн 69 коп. та завданої йому моральної шкоди 1517 грн 33 коп., суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не були надані витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору в цій частині. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають вимогам закону та обставинам справи. 
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу положень ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.
Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.
У разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може у разі неподання таких доказів позивачем, - залишити позовну заяву без розгляду (ч. 10 ст. 84 ЦПК України).
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору. 
Зі змісту вказаних норм слідує, що визначальною умовою залишення позову без розгляду з підстав, передбачених п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, є неповажність причини неподання витребуваних судом доказів, необхідних для вирішення спору.
Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 06 вересня 2022 року витребувано у позивача ОСОБА_1 оригіналів письмових доказів - фіскальних чеків на підтвердження витрат на лікування на суму 30346 грн 69 коп. (а.с. 70). 
Представник позивача у своїх доводах не заперечує наявність витребуваних судом доказів, саме у сторони позивача. 
Колегія суддів вважає непереконливими доводи представника позивача щодо неотримання ували суду від 06 вересня 2022 року, та про ознайомлення з її змістом лише 03 жовтня 2022 року.
Зокрема, ч. 5 ст. 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня. 
З матеріалів справи вбачається, що копію  ухвали від 06 вересня 2022 року у справі № 573/810/22 представник позивача – адвокат Шаровський С.А. отримав 06 вересня 2022 року, вона була надіслана до електронного кабінету користувача підсистеми «Електронний суд» (а.с. 72). 
Довідка про доставку документа в електронному вигляді ухвали від 06 вересня 2022 року у справі № 573/810/22 до «Електронного кабінету» ОСОБА_7 06 вересня 2022 року о 15:50 год., на переконання колегії суддів  є достовірним доказом отримання представником позивача зазначеного судового рішення суду першої інстанції. 
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що в Єдиному державному реєстрі судових рішень ухвала суду була опублікована 08 вересня 2022 року, а не 03 жовтня 2022 року, як про це зазначає представник позивача. 
Щодо не зазначення судом першої інстанції строку виконання ухвали суду, то беручи до уваги те, що ухвалою цього ж суду було визначено наступну дату проведення судового засідання, то докази мали бути подані позивачем суду саме до цієї дати (27 вересня 2022 року). 
Таким чином, представник позивача, отримавши ухвалу суду 06 вересня 2022 року, мав достатньо часу для подання витребуваних доказів, які є необхідними для вирішення заявлених позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача страхового відшкодування витрат понесених на лікування сина та моральної шкоди, з клопотанням про надання додаткового строку для їх подання позивач та її представник не зверталися. 
Необхідно зазначити також, що вимога ч. 2 ст. 83 ЦПК України, зобов`язує позивача подавати докази разом з поданням позовної заяви. 
Звертаючись до суду з позовом, позивач вказувала на те, що оригінали чеків, якими підтверджуються понесені нею витрати на лікування перебувають у відповідача. Проте, з клопотанням про їх витребування позивач та її представник до суду не зверталися. 
Надсилання представником позивача 05 жовтня 2022 року оригіналів фіскальних чеків, які надійшли до суду 12 жовтня 2022 року (а.с. 83-93), свідчить про невиконання стороною позивача покладеного нормами цивільного процесуального законодавства обов`язку з подання наявних в них доказів на підтвердження заявлених позовних вимог. 
Враховуючи те, що колегією суддів не встановлено поважних причин неподання позивачем та її представником витребуваних ухвалою суду від 06 вересня 2022 року доказів, суд першої інстанції обґрунтовано залишив без розгляду позов в частині стягнення з відповідача 30346 грн 69 коп. страхового відшкодування, пов`язаного з лікуванням сина ОСОБА_4 та 1517 грн 33 коп. моральної шкоди, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.
Крім того, відповідно до положень ч. 2 ст. 257 ЦПК України, позивач не позбавлена можливості повторно звернутися з цим позовними вимогами до суду. 
Не дотримання місцевим судом визначеного ст.257 ЦПК України порядку залишення позову без розгляду , зокрема шляхом постановлення окремого судового рішення, а саме - ухвали , не є істотним порушенням , що тягне за собою скасування правильного по суті судового рішення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, ч.2 ст. 376, 381-382, 389 ЦПК України, апеляційний суд
                                                     
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Шаровським Сергієм Анатолійовичем, залишити без задоволення. 
Заочне рішення Білопільського районного суду Сумської області від 11 жовтня 2022 року в оскарженій частині залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складене 13 січня 2023 року.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді:                                                                                        О. Ю. Кононенко 

                                                                                                   В. І. Криворотенко