ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2023 року                                                                                      Справа № 903/620/22 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Павлюк І.Ю. ,  суддя Савченко Г.І. 

секретар судового засідання Кравчук О.В. 

за участю представників сторін:
позивача: Гурай-Рацун О.В. 
відповідача: Мороз О.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Вест Кард” на рішення Господарського суду Волинської області, ухвалене 16.11.2022, повне рішення складено 28.11.2022, у  справі № 903/620/22 
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Юридична компанія “Фінанси та Кредит Лекс”, м.Київ
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Вест Кард”, м. Луцьк
про зобов`язання виконати обов`язок в натурі та змінити умови договору 

В серпні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю “Юридична компанія “Фінанси та Кредит Лекс” звернулося до Господарського суду Волинської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Вест Кард” про:
-          зобов`язання виконати умови договору поставки нафтопродуктів оптовими партіями № 04012-11/01/2021 ШК-0806 від 11.01.2021, а саме: видати дизельне паливо ДП-3-Євро5-В0 в кількості 4 080 л та бензин автомобільний А-95-Євро5-Е5 в кількості 9 700 л;
-          зміну умов договору поставки нафтопродуктів оптовими партіями № 04012-11/01/2021 ШК-0806 від 11.01.2021, а саме: змінити термін (строк) дії карток на пальне, отриманих але не використаних, за видатковими накладними № 127771 від 06.12.2021, № 136804 від 28.12.2021, № 13946 від 09.02.2022 і встановити новий строк – 9 місяців з моменту набрання чинності рішення суду.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що  відповідачем безпідставно відмовлено в отоваренні карток на пальне, придбане позивачем на підставі договору поставки нафтопродуктів оптовими партіями № 04012-11/01/2021 ШК-0806 від 11.01.2021.
Рішенням Господарського суду Волинської області від 16.11.2022 у справі № 903/620/22 позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Юридична компанія “Фінанси та Кредит Лекс” до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Вест Кард” про зобов`язання виконати обов`язок в натурі та змінити умови договору задоволено.
Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Вест Кард" виконати умови договору поставки нафтопродуктів оптовими партіями № 040412-11/01/2021 ШК-0806 від 11.01.2021, а саме: видати  Товариству з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Фінанси та Кредит Лекс" дизельне паливо ДП-3-Євро5-ВО в кількості 4 080 л та бензин автомобільний А-95-Євро5-Е5 в кількості  9 700 л, які оплачені платіжними дорученнями № 354282 від 06.12.2021 на суму 104 377 грн 00 коп., № 380105 від 24.12.2021 на суму 339 057 грн 00 коп., № 37382 від 08.02.2022 на суму 237 360 грн 00 коп., за картками на пальне, виданими за видатковими накладними № 127771 від 06.12.2021, № 136804 від 28.12.2021, № 13946 від 09.02.2022.
Змінено умови договору поставки нафтопродуктів оптовими партіями № 040412-11/01/2021 ШК-0806 від 11.01.2021, а саме: змінити термін (строк) дії карток на пальне, отриманих, але не використаних, за видатковими накладними № 127771 від 06.12.2021, № 136804 від 28.12.2021, № 13946 від 09.02.2022, і встановити новий строк – 9 (дев`ять) місяців з моменту набрання чинності рішенням суду. 
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Кард" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Фінанси та Кредит Лекс" -  8 937 грн 27 коп. витрат по сплаті судового збору та 60 300 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу, а всього: 69           237 грн 27 коп. 
Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю “Вест Кард”, не погоджуючись з ухваленим рішенням, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 16.11.2022 у справі № 903/620/22 та прийняти у даній справі нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позову, судові витрати покласти на позивача у справі.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує:
- предметом поставки за договором поставки нафтопродуктів оптовими партіями № 04012-11/01/2021 ШК-0806 від 11.01.2021 було дизельне паливо та бензин виробництва ВАТ “Мозирський НПЗ”, Республіка Білорусь;
- введення в Україні воєнного стану вплинуло на можливість виконання ТОВ “Вест Кард” своїх зобов`язань за договором;
- ТОВ “Вест Кард” повідомляло позивача про настання форс-мажорних обставин;
- постановою КМУ від 10.05.2022 № 555 заборонено введення в обіг і обіг палива походження з Російської Федерації та Республіки Білорусь та/або палива, власниками якого є юридичні особи, які зареєстровані у вказаних країнах, а тому відповідач був позбавлений можливості виконати свої зобов`язання, оскільки обіг такого товару заборонений в Україні;
- запровадження воєнного стану в Україні унеможливило реалізацію пального виробництва Республіки Білорусь, яка є виробником пального, що є предметом поставки за спірним договором;
- суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що відповідно до п. 8.1 договору зобов`язання ТОВ “Вест Кард” в частині поставки товару відстрочуються на період дії форс-мажорних обставин;
- судом першої інстанції порушено норми процесуального права щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, оскільки станом на дату винесення оскаржуваного рішення, позивач не надав суду доказів щодо витрат на професійну правничу допомогу, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи. В мотивувальній частині рішення суд не зазначав мотиви щодо наявності підстав (в тому числі щодо наявності доказів, якими це підтверджується) для стягнення із відповідача витрат на професійну правничу допомогу.
Таким чином, скаржник вважає, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини, що мають значення для справи, рішення прийняте з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Листом № 903/620/22/6741/22 від 14.12.2022 матеріали справи було витребувано з Господарського суду Волинської області.
21.12.2022 до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 903/620/22.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.12.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ “Вест Кард” на рішення Господарського суду Волинської області від  16.11.2022 у справі № 903/620/22, розгляд призначено на 25.01.2023 об 10:00 год. /т. 2 а.с. 20/.
06.01.2023 (вх. № 01-75/91/23) на адресу суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення Господарського суду Волинської області від 16.11.2022 у справі № 903/620/22 залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ “Вест Кард” без задоволення /т. 2 а.с. 25-29/.
В судовому засіданні 25.01.2023 представник відповідача підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив оскаржуване рішення суду скасувати, а позовні вимоги ТОВ “Юридична компанія “Фінанси та Кредит Лекс” залишити без задоволення.
Представник позивача заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві, просив рішення Господарського суду Волинської області від16.11.2022 у справі № 903/620/22 залишити без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд
ВСТАНОВИВ:

11.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю “Вест Кард” (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Вест Кард” “Юридична компанія “Фінанси та кредит Лекс” (покупець) укладено договір поставки нафтопродуктів оптовими партіями № 040412-11/01/2021 ШК-0806 (надалі - Договір), згідно з п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити покупцю партіями нафтопродукти в асортименті, скраплений газ, а покупець прийняти товар та оплатити його вартість на умовах даного договору  /т. 1 а.с. 11-18/..  
Асортимент та кількість товару погоджується сторонами у видаткових накладних на товар (п. 1.2 Договору). 
Відповідно до п. 1.3 Договору товар постачається покупцю партіями, кількість та асортимент товару визначається в окремій видатковій накладній. 
Пунктом 2.1 Договору передбачено, що ціна за одиницю виміру кількості товару встановлюється за погодженням сторін у видатковій накладній. 
Загальна сума договору становить суму вартості товару, поставленого протягом терміну дії договору (п. 2.2 Договору). 
Згідно з п. 3.1 Договору після погодження сторонами асортименту, кількості та ціни товару постачальник надає за видатковою накладною покупцю картку(и) на пальне “WOG” встановленої форми відповідного номіналу. Картка містить вказівку на вид (марку) товару. Передача покупцю карток на пальне підтверджується підписанням сторонами видаткової накладної на товар. Право власності на товар переходить до покупця з моменту підписання сторонами видаткової накладної на товар. 
Відповідно до п. 3.2 Договору товар видається покупцю лише на підставі та в обмін на карту на пальне, видану постачальником покупцю на умовах, передбачених п. 3.1 договору. Карта на пальне є товаророзпорядчим документом на товар, на підставі якого здійснюється видача (повернення) товару за місцезнаходженням товару (АЗС). 
Пунктом 2.1 Договору передбачено, що покупець зобов`язаний фактично отримати товар в межах терміну (строку) дії карток на пальне. Термін дії карток вказується у видатковій накладній і погоджується сторонами шляхом підписання видаткової накладної на товар. Якщо термін не вказаний, то він становить 1 календарний рік від дати видачі накладної. 
Постачальник зобов`язаний  фактично видати покупцю товар лише протягом терміну (строку) дії карток на пальне (п. 3.5 Договору). 
Згідно з п. 3.6 Договору видача товару покупцю здійснюється на автозаправних станціях (АЗС) користувача АЗС, перелік яких розміщений на веб-сайті постачальника. Перелік АЗС може змінюватися постачальником в односторонньому порядку. Повідомлення про такі зміни можуть надсилатись покупцю засобами електронного зв`язку, а також шляхом розміщення інформації на веб-сайті постачальника.
Відповідно до п. 3.7 Договору видача товарів покупцю проводиться по-частково та лише за умови їх фактичної наявності на АЗС користувача на момент проведення операції з видачі (передачі) товару.
Відповідно до п. 3.10 Договору картки на пальне дійсні для видачі товару на протязі строку, визначеного відповідною видатковою накладною. Картки на пальне, не пред`явлені оператору АЗС для фактичного отримання товару протягом терміну дії картки на пальне, анулюються (втрачають свою силу і є недійсними). Покупець зобов`язаний забрати товар у постачальника до моменту анулювання карток на пальне. 
Обмін наявних у покупця анульованих карток на пальне можливий протягом 10 календарних днів з дати закінчення терміну дії карток на пальне, при наявності у покупця документа, який підтверджує придбання товару (видаткова накладна). Термін дії карток після обміну - 1 календарний місяць. Якщо з моменту придбання товару до дати обміну карток на пальне відбулось зростання ціни товару у постачальника, обмін проводиться з перерахунком ціни товару на момент звернення покупця, відповідно до ціни на пальне, визначеної постачальником в односторонньому порядку з врахуванням ціни відповідного товару на стенді АЗС користувача АЗС на момент проведення обміну карток на пальне. 
Згідно з п. 4.2 Договору розрахунки за товар здійснюються покупцем на умовах 100% попередньої оплати, протягом робочого (банківського) дня з моменту виставлення постачальником рахунку на оплату товару покупцю, якщо інший термін оплати не встановлений в рахунку на оплату постачальника. 
Відповідно до п. 6.4.3 Договору в разі відсутності на АЗС дизельного палива при пред`явленні картки на даний вид товару, покупцю відпускається паливо дизельне “Mustang”. В цьому випадку фактична передача дизельного палива “Mustang” замість дизельного палива буде вважатися належним виконанням зобов`язань постачальником. 
Згідно з п. 8.1 Договору сторони звільняються від відповідальності за повне чи часткове невиконання зобов`язань згідно договору, якщо невиконання явилося наслідком дій непереборної сили, які виникли після укладення :договору, в результаті подій, які сторона не могла передбачити (пожежа, повінь, землетрус, військові дії, громадські безпорядки, зміна законодавства, прийняття забороняючих актів державними органами і т.д.) не дозволяючи виконати сторонами свої зобов`язання і безпосередньо вплинули на виконання умов договору та не могли бути усунені розумними діями сторони. При цьому строк виконання зобов`язань продовжується відповідно до часу, протягом якого діяли такі обставини.
За умовами договору зміни, доповнення, додатки до даного договору, його пролонгація або дострокове розірвання будуть дійсні при умові, якщо вони здійснені в паперовій формі і підписані уповноваженими на це представниками обох сторін. Сторони погодились, що зобов`язання, взяті ними за цим договором можуть бути замінені іншими зобов`язаннями, прийнятими для обох сторін (п. 10.3 Договору). 
Відповідно до п. 10.9 даний договір набирає сили з моменту його підписання сторонами та діє протягом 1 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по даному договору. 
У випадку коли жодна із сторін протягом одного місяця до закінчення строку дії даного договору не заявила про намір його розірвати та продовжує надалі виконувати умови даного договору, то він вважається таким, що діє на кожен наступний рік на умовах, передбачених цим договором. Постачальник вправі розірвати даний договір в односторонньому порядку, повідомивши про це покупця за 10 календарних днів до бажаної дати розірвання договору. 
На виконання умов договору сторонами підписано видаткові накладні № 437 від 11.01.2021 на суму 28 329,50 грн, № 8756 від 08.02.2021  на суму 51 891,50 грн, № 18675 від 09.03.2021  на суму 52 262 грн, № 24006 від 06.04.2021 на суму 55 607,55 грн, № 35106 від 06.05.2021 на суму 60 939 грн., № 53247 від 07.06.2021 на суму 60 420 грн, № 64533 від 05.07.2021 на суму 60 573,75 грн, № 79363 від 05.08.2021  на суму52 281 грн, № 92853 від 08.09.2021 на суму 51 147 грн, № 97322 від 04.10.2021  на суму 57 960 грн, № 110808 від 03.11.2021  на суму 9 600 грн, № 119742 від 09.11.2021  на суму 107 150 грн, № 127771 від 06.12.2021  на суму 104 377 грн, № 136804 від 28.12.2021 на суму 339 057 грн, № 13946 від 09.02.2022  на суму 237 360 грн, на поставку бензину та палива дизельного на загальну суму 1 358 955 грн 30 коп., видано позивачу картки на пальне /т. 1 а.с. 20-50/.
Здійснення позивачем оплати на загальну суму 1 358 955 грн 30 коп. не заперечується відповідачем.
Позивач зазначає, що частину карток ним було використано, проте з 9 березня 2022 року він не зміг здійснювати отоварення карток на пальне на АЗС, які входять до переліку, розміщеного на веб-сайті www.wog.ua, що підтверджується службовими записками від 09.03.2022, 11.04.2022, 15.04.2022, 21.04.2022, 11.05.2022, 23.05.2022, 02.06.2022, 13.06.2022 /т. 1 а.с. 51-58/, актами про відмову отоварення карток від 02.08.2022 /т. 1 а.с. 65-96/, заявами свідків /т. 1 а.с. 98-99/, відеозаписом /т. 1 а.с. 97/.
Також позивач зазначає, що з 09.03.2022 пальне за придбаними у ТОВ "Вест Кард" картками відповідачем на АЗС не видавалося із посиланням на те, що дані паливні картки було заблоковано.
06.06.2022 з метою мирного врегулювання спору позивачем  направлено на адресу відповідача вимогу № 1/06-22 щодо виконання умов договору, у якій вказав на незаконність зміни ціни товару за договором  поставки нафтопродуктів оптовими партіями № 040412-11/01/2021 ШК-0806 від 11.01.2021 у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану. Вимога отримана відповідачем 20.06.2022 /т. 1 а.с. 59-64/.
Відповідач вимогу позивача залишив без реагування.
Отже наявність невикористаних  заблокованих карток на пальне, які були отримані за видатковими накладними № 127771 від 06.12.2021, № 136804 від 28.12.2021, № 13946 від 09.02.2022, слугувала підставою для звернення позивача, 19.08.2022 згідно з поштовим штемпелем, з позовом до суду, в якому просив: - зобов`язати ТОВ "Вест Кард" виконати умови договору поставки нафтопродуктів оптовими партіями № 04012-11/01/2021 ШК-0806 від 11.01.2021, а саме: видати дизельне паливо ДП-3-Євро5-В0 в кількості 4     080 л та бензин автомобільний А-95-Євро5-Е5 в кількості 9   700 л; - змінити умови договору поставки нафтопродуктів оптовими партіями № 04012-11/01/2021 ШК-0806 від 11.01.2021, а саме: змінити термін (строк) дії карток на пальне, отриманих але не використаних, за видатковими накладними № 127771 від 06.12.2021, № 136804 від 28.12.2021, № 13946 від 09.02.2022 і встановити новий строк – 9 місяців з моменту набрання чинності рішення суду.
Позовну заяву отримано відповідачем 22.08.2022, що підтверджується інформацією з веб-сайту УкрПошта щодо відправлення зі штриховим ідентифікатором № 0100104323604.
Ухвалою Господарського суду Волинської області від 25.08.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження /т. 1 а.с. 131/.
26.08.2022 ТОВ "Вест Кард" направило  ТОВ “Юридична компанія “Фінанси та кредит Лекс” лист № 578 від 25.08.2022 щодо розірвання договору від 11.01.2021 № 010412-11/01/2021 ШК-0806 в односторонньому порядку на підставі п. 10.9 цього договору з 05.09.2022. При цьому запропоновано позивачу з`явитися в офіс представника ТОВ "Вест Кард" та передати усі картки на пальне, отримані по договору та не отоварені на АЗС. Після повернення карток на пальне сторони вчинять дії по звірці взаєморозрахунків та визначать суму, яка підлягає поверненню /т. 1 а.с.150-151/.
18.10.2022 ТОВ "Вест Кард" повернуто ТОВ “Юридична компанія “Фінанси та кредит Лекс” грошові кошти в сумі 430 417,00 грн за договором № 040412-11/01/2021 ШК-0806 від 11.01.2021, що підтверджується  платіжним дорученням № 1677539043 від 18.10.2022 /т. 1 а.с. 185/.
02.11.2022 на адресу  Господарського суду Волинської області від представника позивача надійшла заява, у якій представник зазначив що одночасно з позовною заявою адвокатом позивача відповідно до ч. 1 ст. 124 ГПК України подано до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Керуючись ч. 3 ст. 124, ч. 8 ст. 129 ГПК України представник позивача заявив, що докази загального розміру витрат, які він поніс або очікує понести у зв`язку з розглядом даної справи будуть надані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду /т. 1 а.с. 203/.
16.11.2022 Господарським судом Волинської області за наслідками розгляду позовної заяви, постановлено оскаржуване рішення.
Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення скасувати в частині стягнення 60 300,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів.
В силу ст. 173 ГК України та ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ч. 1, 7 ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
В силу ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Відповідно до ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним, зокрема, у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
Якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми (ч. 1 ст. 670 ЦК України).
Отже у відповідності до п. 3.1 договору з моменту підписання сторонами видаткових накладних № 127771 від 06.12.2021, № 136804 від 28.12.2021, № 13946 від 09.02.2022 до позивача право власності  на  вказаний у цих накладних товар. Одночасно позивач отримав картки на пальне згідно з переліком, зазначеним у кожній накладній  /т. 1 а.с. 43-50/.
Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Згідно з Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики України від 20.05.2008 № 281/171/578/155, талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.
За загальним правилом для отримання товару на АЗС покупець пред`являє оператору АЗС картку на пальне. Оператор АЗС здійснює відповідну ідентифікацію картки на пальне, здійснює фактичну передачу (видачу) товару відповідної марки та кількості, після чого картка на пальне залишається у оператора, що є підтвердженням факту отримання покупцем товару зі зберігання відповідного асортименту та кількості.
Таким чином, позивач як власник карток на пальне за видатковими накладними № 127771 від 06.12.2021, № 136804 від 28.12.2021, № 13946 від 09.02.2022 має право на отримання на АЗС відповідача товару по картках на пальне, а саме дизельного палива та бензину А-95.
Однак відповідач посилається на те, що у спірних видаткових накладних /т. 1 а.с. 43-50/ в графі “товар, код УКТ ЗЕД” вказані номера сертифікатів відповідності, що підтверджують походження товару, який був переданий по договору. Предметом поставки було дизельне паливо (походження якого підтверджується сертифікатами № UA.1O076.0064-21, № UA.1O076.0072-20) та бензин автомобільний А-95 (походження якого підтверджується сертифікатами № UA.1O076-0070-20, № UA.1O076.0063-21). згідно з наданими відповідачем сертифікатами  виробником продукції являвся ВАТ “Мозирський нафтопереробний завод”, Республіка Білорусь /т. 1 а.с. 146-149/.
В той же час, ні в договорі поставки, ні в самих видаткових накладних посилання на поставку нафтопродуктів, виробником яких є  саме ВАТ “Мозирський НПЗ”, Республіка Білорусь відсутні.
Судом встановлено, що термін дії сертифікату № UA.1O076.0064-21 -  з 29.11.2021 до 28.11.2022, термін дії сертифікату № UA.1O076.0072-20 - з 04.12.2020 до  03.12.2021, термін дії сертифікату № UA.1O076-0070-20 - з 02.12.2020 до 01.12.2021, термін дії сертифікату № UA.1O076.0063-21 - з 29.11.2021 до 28.11.2022.
Тобто відповідачем у видаткових накладних № 127771 від 06.12.2021, № 136804 від 28.12.2021, № 13946 від 09.02.2022 були вказані сертифікати відповідності на товар  № UA.1O076.0064-21, № UA.1O076.0072-20,  № UA.1O076-0070-20, № UA.1O076.0063-21, термін дії яких на дату підписання цих видаткових накладних закінчився.
Згідно з умовами договору виробник товару сторонами не погоджувався. В картках на пальне також зазначено лише вид палива, без зазначення виробника. На АЗС відпуск палива проводиться без врахування виробника, на колонках зазначено лише вид палива. Протилежного відповідач суду не довів.
З матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово звертався до відповідача, зокрема до менеджера Федорової Наталії, яка здійснювала супровід компанії позивача, з вимогою пояснити причини блокування паливних карток і розблокувати їх. 
У відповідь позивача було повідомлено про необхідність здійснення перерахунку придбаних карток у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин (військова агресія РФ проти України), в підтвердження чого направлено на адресу позивача довідку Торгово-промислової палати України від 28.02.2022.
Відповідно до ч.1 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видасться безкоштовно.
Колегією суддів встановлено, що на момент виникнення обставин (24.02.2022), які підтверджені листом Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, продовжували існувати зобов`язання сторін, які виникли за договором поставки нафтопродуктів оптовими партіями № 040412-11/01/2021 ШК-0806 від 11.01.2021.
Колегія суддів зауважує, що військова агресія РФ проти України та введення воєнного стану не є форс-мажорними обставинами для усіх суб`єктів господарювання без винятків, форс-мажорною обставиною військова агресія РФ проти України визнається лише для тих суб`єктів господарювання, у яких неможливість виконання своїх зобов`язань за договором перебуває у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з такими обставинами. Зацікавлена сторона має довести, що виконання зобов`язання стало неможливим саме внаслідок форс-мажору.
Тому суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку. Форс-мажор не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань, стороною договору має бути підтверджено не факт настання таких обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання.
Довідка Торгово-промислової палати України - єдиний регламентований законодавством і загальноприйнятий документ, який підтверджує факт настання форс-мажорних обставин. 
Водночас обставини непереборної сили повинні бути підтверджені документально. Такими доказами можуть бути зокрема, сертифікат Торгово-промислової палати України. При цьому, щоб засвідчити форс-мажорні обставини, особі необхідно звернутися до Торгово-промислової палати України, а для того, щоб отримати сертифікат про форс-мажорні обставини, потрібно довести причинно-наслідковий зв`язок між зобов`язаннями, які сторона не може виконати, та обставинами (їхнім результатом), на які сторона посилається як на підставу неможливості виконати зобов`язання.
В матеріалах справи відсутні докази, що ТОВ "Вест Кард" безпосередньо зверталось до Торгово-промислової палати України для отримання сертифікату про те, що військова агресія РФ проти України є форс-мажорними обставинами саме на території Тернопільської та Волинської областей (місцезнаходження позивача та відповідача).
Крім того відповідач не надав суду жодних доказів для підтвердження того, що військова агресія РФ проти України є форс-мажорними обставинами, що стосується можливості виконання відповідачем його зобов`язань за договором поставки нафтопродуктів оптовими партіями № 040412-11/01/2021 ШК-0806 від 11.01.2021.
Також відповідач не надав доказів того, що підприємство зупинило роботу у зв`язку з воєнним станом, що всі працівники (чи їх частина), керівник підприємства, інші посадові особи мобілізовані та перебувають у складі Збройних Сил України, тимчасово не виконують професійні обов`язки у зв`язку з воєнними діями, все, або частина складу рухомого майна підприємства задіяні під час тих чи інших заходів, що б перешкоджало суб`єкту господарювання здійснювати підприємницьку діяльність під час введеного воєнного стану.
Враховуючи, що військові дії відбуваються не на всій території України і воєнний стан не передбачає значного обмеження прав і свобод, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що в даному випадку військова агресія РФ проти України не є форс-мажорними обставинами.
Згідно з п. 15 постанови НБУ № 18 від 24.02.2022 зупинено здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій за рахунками резидентів Російської Федерації/Республіки Білорусь, за рахунками юридичних осіб (крім банків), кінцевими бенефіціарними власниками яких є резиденти Російської Федерації/Республіки Білорусь.
Згідно з п. 17 вказаної постанови уповноваженим установам забороняється здійснювати будь-які валютні операції 1) з використанням російських рублів та білоруських рублів; 2) учасником яких є юридична або фізична особа, яка має місцезнаходження (зареєстрована/постійно проживає) в Російській Федерації або в Республіці Білорусь; 3) для виконання зобов`язань перед юридичними або фізичними особами, які мають місцезнаходження (зареєстрована/постійно проживає) в Російській Федерації або в Республіці Білорусь.
Постановою КМУ від 10.05.2022 № 555 абзац другий пункту 5 Технічного регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 2013 р. № 927, викладено в такій редакції: “Дозволяється введення в обіг і обіг палив, які ввозяться на митну територію України з держав - членів ЄС та інших держав (крім палива походженням з Російської Федерації та Республіки Білорусь та/або палива, власниками якого є юридичні особи, які зареєстровані на території Російської Федерації та Республіки Білорусь, або кінцевими бенефіціарами яких є Російська Федерація та Республіка Білорусь, фізичні та юридичні особи, стосовно яких застосовано спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) відповідно до Закону України “Про санкції”), на підставі документа, що підтверджує відповідність нафтопродуктів вимогам цього Технічного регламенту, виданого іноземним суб`єктом господарювання або органом з оцінки відповідності мовою оригіналу, що підтверджує відповідність нафтопродуктів стандартам EN 228 (автомобільні бензини) і EN 590 (дизельне паливо) або їх аналогів, - до припинення або скасування воєнного стану в Україні та протягом наступних 90 календарних днів.”.
Згідно з поясненнями відповідача запровадження в Україні воєнного стану унеможливило реалізацію пального виробництва Республіки Білорусь.
Проте відповідач не надав жодних доказів наявності зв`язку між цими обставинами і неможливістю виконати умови договору поставки, відсутність на момент введення цих нормативних актів залишку пального у відповідача чи на АЗС, які зобов`язані були  видати паливо згідно з договором.
Позивач не міг отоварити картки на пальне з 09.03.2022, в той час як постанова, на яку посилається відповідач, прийнята лише 10.05.2022.
Неможливість отоварення карток з 09.03.2022 відповідач не спростував, доказів на підтвердження дати блокування карток не надав. Причини блокування карток на АЗС  позивачу не повідомили.
Згідно з п. 3.1 Договору право власності на товар переходить до покупця з моменту підписання сторонами видаткової накладної на товар.
Отже відповідач був зобов`язаний забезпечити зберігання нафтопродуктів до їх отримання позивачем. Про відсутність товару відповідач позивача не повідомив, доказів не подав і в період розгляду справи. 
Пунктом 6.4.3 Договору сторони узгодили, що в разі відсутності на АЗС дизельного палива при пред`явленні картки на даний вид товару, покупцю відпускається паливо дизельне “Mustang”. В цьому випадку фактична передача дизельного палива “Mustang” замість дизельного палива буде вважатися належним виконанням зобов`язань постачальником.
Тобто умовами договору визначено альтернативу поставки виду дизельного палива у разі його відсутності.
Неможливість отоварення карток при наявності на АЗС палива інших виробників відповідачем не доведена. 
Крім того відповідач не спростував доводи позивача про блокування паливних карток, з 09.03.2022, як і не надав зі своєї сторони жодних доказів того, з якого моменту ці картки були заблоковані, адже ініціатором і виконавцем такого блокування є саме відповідач, як адміністратор системи, в якій блокуються картки.
В той же час факт блокування паливних карток ще в березні 2022 року підтверджено позивачем належними та допустимими доказами.
Відповідно до ч. 3 ст. 651 у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Згідно з п. 10.9 Договору поставки від 11.01.2021 постачальник вправі розірвати договір в односторонньому порядку, повідомивши про це покупця за 10 календарних днів до бажаної дати розірвання договору.
Відповідач листом від 25.08.2022 № 578 повідомив позивача про розірвання договору поставки від 11.01.2021 в односторонньому порядку /т. 1 а.с. 150/.
Оскільки зобов`язання відповідача щодо поставки позивачу товару виникли до моменту розірвання договору поставки, такі зобов`язання незалежно від закінчення строку дії договору мають бути виконані.
А тому посилання відповідача на те, що розірвання договору поставки є підставою для невиконання ним зобов`язань по поставці товару є безпідставним.
Згідно з ст. 693 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в частинні зобов`язання ТОВ “Вест Кард” виконати умови договору поставки нафтопродуктів оптовими партіями № 040412-11/01/2021 ШК-0806 від 11.01.2021, а саме: видати Товариству з обмеженою відповідальністю “Юридична компанія “Фінанси та Кредит Лекс”  дизельне паливо ДП-3-Євро5-ВО в кількості 4 080 л та бензин автомобільний А-95-Євро5-Е5 в кількості 9 700 л, які оплачені платіжними дорученнями № 354282 від 06.12.2021 на суму 104 377 грн 00 коп., № 380105 від 24.12.2021 на суму 339  057 грн 00 коп., № 37382 від 08.02.2022 на суму 237 360 грн 00 коп., за картками на пальне, виданими за видатковими накладними № 127771 від 06.12.2021, № 136804 від 28.12.2021, № 13946 від 09.02.20222;
Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Пунктом 3.4 Договору сторони погодили, що покупець зобов`язаний фактично отримати товар в межах терміну (строку) дії карток на пальне, який вказується у видатковій накладній і погоджується сторонами шляхом підписання видаткової накладної на товар.
Згідно з умовами  видаткових накладних № 127771 від 06.12.2021, № 136804 від 28.12.2021, № 13946 від 09.02.2022 картки на пальне (штрих-картки) дійсні для вибірки товару протягом 12 місяців з моменту підписання видаткової накладної. 
Оскільки на день звернення до суду у позивача залишилися невикористаними та заблокованими з березня 2022 року картки на пальне, отримані за видатковими накладними № 127771 від 06.12.2021, № 136804 від 28.12.2021, № 13946 від 09.02.2022, тому позовні вимоги в частині змін умов договору поставки нафтопродуктів оптовими партіями № 040412-11/01/2021 ШК-0806 від 11.01.2021, а саме: змінити термін (строк) дії карток на пальне, отриманих, але не використаних, за видатковими накладними № 127771 від 06.12.2021, № 136804 від 28.12.2021, № 13946 від 09.02.2022, і встановлення нового строку – 9 (дев`ять) місяців з моменту набрання чинності рішенням суду, є підставними та підлягають задоволенню. 
В порушення вимог ст. 76, 77 ГПК України відповідач висновків суду першої інстанції не спростував, доказів в підтвердження своїх доводів суду не надав. Посилання відповідача, викладені ним в апеляційній скарзі є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.
За таких обставин Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення Господарського суду Волинської області від 16.11.2022 у справі № 903/620/22 в частині задоволення позовних вимог необхідно залишити без змін. а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Кард" в частині скасування позовних вимог - без задоволення.
Щодо висновку суду першої інстанції про стягнення з ТОВ “Вест Кард” на користь ТОВ “Юридична компанія “Фінанси та Кредит Лекс” 8 937,27 грн витрат по сплаті судового збору та 60  300,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, а всього: 69  237,00 грн, колегія суддів зазначає наступне.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).
Практична реалізація цього принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).
Колегією суддів встановлено, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції позивачем разом з позовною заявою подано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які поніс позивач, і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, договір про надання правової допомоги № 18-1/2022 від 01.06.2022, додаток № 1 до договору про надання правової допомоги № 18-1/2022 від 01.06.2022, ордер серії АІ № 1267569 від 18.08.2022, свідоцтво серії КС № 6325/10 /т. 1 а.с. 112, 113-117, 118, 119, 120/.
02.11.2022 представник позивача до Господарського суду Волинської області подав заяву, в якій заявив, що докази загального розміру витрат, які він поніс або очікує понести у зв`язку з розглядом даної справи будуть надані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду /т. 1 а.с. 203/.
Ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу судом першої інстанції взагалі не оцінювались документи, які було надано позивачем на підтвердження таких витрат, так само як і не оцінювався обсяг наданої правничої допомоги під час розгляду справи в суді першої інстанції.
Разом з тим з матеріалів справи вбачається, що після ухвалення оскаржуваного рішення 22.11.2022 до Господарського суду Волинської області від представника позивача надійшло клопотання про стягнення судових витрат у загальній сумі 80 883,52 грн, в т.ч. 79500,00 грн витрат на правову допомогу та 1 383,52 грн витрат, необхідних для надання правової допомоги /т. 1 а.с.225-239/. 
29.11.2022 до Господарського суду Волинської області від відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на правову допомогу /т. 1 а.с.242-244/.
Тобто на момент прийняття Господарським судом Волинської області рішення від 16.11.2022 у  справі № 903/620/22 від позивача не надходило клопотання про стягнення  відповідача витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.ч. І, 2, 5 ст.236 ГПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного та необгрунтованого висновку про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 60 300,00 грн, у зв`язку з чим рішення Господарського суду Волинської області від 16.11.2022 у  справі № 903/620/22 в частині розподілених сум судових витрат. а саме стягнення 60 300,00 грн витрат на професійну правничу допомогу підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у їх стягненні.
Відповідно до част. 1, 3 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, та неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням наведеного вище, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю “Вест Кард” на рішення Господарського суду Волинської області від  16.11.2022 у  справі № 903/620/22 підлягає задоволенню частково.
Керуючись ст. 129, 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд                         
                                   
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Вест Кард” на рішення Господарського суду Волинської області від  16.11.2022 у  справі № 903/620/22 - заловолити частково.
Рішення Господарського суду Волинської області від  16.11.2022 у  справі № 903/620/22 залишити без змін в частині задоволених позовних вимог та скасувати в частині розподілених сум судових витрат. а саме стягнення 60300,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, ухваливши в цій частині нове рішення про відмову у стягненні. У зв`язку з цим п. 4 резолютивної частини рішення викласти у такій редакції:
"4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Кард» (вул. Єршова, буд. 1, м. Луцьк, код ЄДРПОУ 43603592) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Фінанси та Кредит Лекс» (вул. Іоанна Павла ІІ, буд. 4/6, корпус А, кімната 803Б, м. Київ, код ЄДРПОУ 32109975) - 8 937 грн 27 коп. витрат по сплаті судового збору".
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.
Справу № 903/620/22 повернути  Господарському суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "30" січня 2023 р.

Головуючий  суддя                                                                      Крейбух О.Г. 

Суддя                                                                                              Павлюк І.Ю.  

Суддя                                                                                              Савченко Г.І.